MATERIAL FÖR STUDIE! \F SK0GST1 iDl 





årsperioden, 1807-1906, belöper den sig till c:a l 5 mm. Höjdtillväxten 

 är synnerligen god, såsom framgår af den meddelade bilden, 6g 1, 



Blomning hade ej ännu inträdt. 



Hvad klorofyllbildningen beträffar, syntes de flesta grenarna, utom 

 de allra nedersta, ännu d. 24. 3. ha det sista årsskottets barr mer 

 eller mindre bleka, gulgröna, gulhvita eller nära nog rent hvita. Un- 

 dantag härifrån gjorde 

 dock de nedersta gre- 

 narna äfvensom enstaka 

 högre upp belägna, star- 

 kare beskuggade grenar, 

 hvilkas barr vid mitt 

 besök å trädets växplats 

 d. 24. 3. 1907 alla voro 

 typiskt gröna. Särskildt 

 må här framhållas, huru- 

 som de starkast solbe- 

 lysta grenarnas och gren- 

 sidornas barr voro ljusast, 

 mest i saknad af kloro- 

 fyll, de svagast solbe- 

 lysta, mera i skuggan 

 befintliga grenarnas och 

 grensidornas barr däre- 

 mot mer eller mindre 

 fullständigt gröna. Här- 

 vidlag synes Humlekärrs- 

 granen väsentligen af- 

 vika från den af Hessel- 

 man närmare beskrifna 

 Sandviks-granen. Om 

 klorofyllbildningen hos 

 Sandviks-granen skrifver 

 nämligen Hesselman, citeradt arbete, sid. 8: »Den ordning, i hvil 

 ken barren bli gröna under hösten, då klorofyllbildningen är lifligare 

 än under sommaren, bestämmes af belysningen. De starkast solbelysta 

 grenarna blifva sålunda först gröna och färgen inskränker sig härvid 

 hufvudsakligen till barren på grenarnas öfversida. Den är dessutom 

 starkare på barrens mot solljuset vända sida än på deras skuggsida 

 Undersidans barr på en solbelyst gren kunna i september ännu vara 

 bleka, medan öfversidans äro gröna. Ofver- och undersida al samma 



Skogsvbrdsforcilitigcns Tidskrift. iqoS. 3 1 



Fig. I. Gran med abnorm klorofyllbddning. Västergöt- 

 land, Ilasslc, Humlekärr. 24 mars 1907. 



