474 NILS SYLVEN. 



gren företer därför ett mycket olika utseende. De starkt beskuggade 

 eller svagt solbelysta grenarna ha fortfarande helt bleka eller endast i 

 spetsen svagt gröna barr.» Vid en jämförelse mellan de af mig d. 

 24. 3. 1907 tagna grenprofven af Humlekärrs granen (grenarna tagna 

 på c:a 3 m:s höjd å solsidan) och de af Hesselman i hans citerade 

 arbete meddelade färglagda atbildningarna af grenar af Sandviks-granen, 

 voro de starkast solbelysta, rikligt med gulhvita barr försedda grenarna 

 af Humlekärrs-granen närmast att förlikna med bilderna af de d. 25. 9. 

 1906 insamlade, ännu relativt blekbarriga grenarna af Sandviks-granen ; 

 de mera i skuggan tagna, mera grönbarriga grenprofven af Humlekärrs- 

 granen åter liknade mera bilderna af de d. 30. 10. 1906 insamlade, nu 

 betydligt klorofyllrikare grenarna af Sandviks-granen. Mellan grenprof- 

 ven af Humlekärrs-granen och de af Hesselman meddelade bilderna 

 af kvistar af Sandviks-granen förelåg dock alltjämt den olikheten, att 

 öfversidans färg å grenarna af Humlekärrs-granen närmast öfverensstämde 

 med undersidans å grenarna af Sandviks-granen. — Dessutom må näm- 

 nas, att enstaka barr å äldre årsdelar af grenarna å Humlekärrs-granen 

 d. 24. 3. voro rent hvitfärgade. Enstaka hvita barr kunde sålunda upp- 

 täckas ännu på 4 år gamla eller ännu äldre grenpartier. De hvita bar- 

 ren voro vanligen spridda på grenöfversidan eller på grenflankerna. A 

 grenundersidan syntes vanligen alla barren typiskt gröna. 



För att få utrönt barrens färg å de unga årsskotten af Humlekärrs- 

 granen besökte jag trädets växplats d. 25. 6. 1907. Årsskotten 

 voro nu nyss utvecklade. Barren voro alla till färgen ljust gröna, tyd- 

 ligt ljusare än å närstående normalgranar. Skottens ijolårsdelar hade 

 nu i allmänhet barren rent gröna eller gulgröna; å enstaka starkare sol- 

 belysta grenar voro dock de flesta fjolårsbarren ännu starkt gulhvita. 

 Den 15. 10. 1907 besökte jag åter trädets växplats. Årsskotten hade 

 nu i allmänhet antagit en redan på långt håll i ögonen fallande gulhvit 

 färgton. A de starkast solbelysta grenarna voro nu alla årets barr rent 

 gulhvita. A mera horisontellt utbredda grenar voro blott den starkast 

 solbelysta öfversidans barr mer eller mindre gulaktiga; undersidans barr 

 voro alla rent gröna. Starkare beskuggade grenar hade jämväl öfver- 

 sidans barr å årsdelarna typiskt klorofyllförande. Fjolårsbarren voro 

 med enstaka undantag nu typiskt gröna. Trädet företedde sålunda d. 

 15. 10. ungefär samma utseende som d. 24. 3. Årsskottens barr voro 

 dock nu på hösten mera allmänt klorofyllfattiga. 



Humlekärrs granen har sålunda beträffande klorofyllbildningen att 

 uppvisa ännu en väsentlig skiljaktighet från Sandviks-granen, den näm- 

 ligen, att barren vid utslåendet äro klorofyll föran de och först senare af- 

 färgas för att sedermera i allmänhet återigen antaga grön färg. Hafva 



