476 NILS SYLVÉN. 



brevifolia v. tabulceformis. Såsom fyndort uppgifves »Usta hage». Ett 

 enda exemplar hade påträffats, »en 30-årig buske af endast 0,5 meters 

 höjd.» En annan uppgift om tabttlcrformisgran lämnas af K. Johans- 

 son (»Hufvuddragen af Gotlands växttopografi och växtgeografi.» K. Sv. 

 Vetenskaps-Akademiens Handlingar. Bd. 29. N:o 1. Stockholm 1897, 

 sid. 259); om förekomsten heter det: »iakttagen i skogskanten på strand- 

 vallar vid Katthammarsvik.» Om i de anförda fallen verklig f. tabulce- 

 formis förelegat, torde väl ej vara så alldeles gifvet. Flera olika for- 

 mer af bordformig gran torde nämligen förefinnas. Åtminstone förelig- 

 ger en hel del olika formnamn för former med bordformigt växsätt. 

 Sålunda upptager exempelvis Beissner, citeradt arbete, sid. 365, efter 

 Carriére förutom tabulceformis tvenne andra af mer eller mindre ty- 

 piskt bordformigt växsätt utmärkta granformer, procumbens och dumosa. 

 Då man något känner den stora formväxling, som utmärker granen, 

 torde det ingalunda vara osannolikt, att en hel del former förekommer 

 äfven af de bordformiga dvärggranarna. Att inom ett visst formnamn 

 begränsa en bestämd granform är en ingalunda lätt sak; särskildt stora 

 svårigheter möta, då frågan gäller de oftast sterila dvärgformerna. Utan 

 angifvande af formnamn vill jag därför här endast lämna en be- 

 skrifning öfver några å Holaveden (Småland — Östergötland) föregående 

 sommar påträffade tabu/ceformis-artade granar. 1 



Af trenne tabulceformis-artade granar från Holaveden föreligga fo- 

 tografier, återgifna å fig. 1, 2 och 3. De tre granarna beskrifvas här 

 efter hvarandra i den följd, hvari de påträffades, n:r 1 (fig. 1), n:r 2 

 (fig. 2) och n:r 3 (fig. 3). 



Den tabul&fot mis- artad e granen n:r 1, fig. 1, påträffades å O. 

 Holavedens häradsallmänning vid vägen Säfsjön — Bygget i Säby socken 

 i norra Småland. Den växte i c:a 25-årig kulturskog af blandad tall 

 och gran å mager, sandig, torr moränmark med rikliga — ymniga ris, 

 hufvudsakligen blåbär {Myrtillus nigra), ljung [Calluna vulgaris) och 

 lingon ( Vaccinium vitis idcea\ strödda skogsmossor (mest Hylocomium 

 parietimim och proliferum) samt fläckvis rikliga lafvar, främst renlaf 

 (Cladina rangiferind). Tallarnas utseende samt förekomsten af enstaka 

 bergtall (Pinus tnontand) tydde på skogsfröets tyska ursprung. Den 

 tabulceformis-artade granen (en enda) växte i relativt fritt läge alldeles 

 invid vägkanten strax ofvan gården Säfsjön. Den hade en tydlig, enkel, 

 c:a 4 dm. hög hufvudstam, som mätte c:a 8 cm. i diameter nedtill. 

 Den 4 dm. höga stamdelen bar 6 mer eller mindre fullständiga kvist- 

 hvarf. Upptill var hufvudstammen upplöst i grenar om ända till c:a 



1 Tabu ?ir/or//us artade benämner jag dem därför, att liknande granar från vårt land 

 förut upptagits under namnet tdbuUzformis. 



