SCHUTTESVAMPEN OCH VÅRA »TYSKA TALLBESTÅND. 483 



företrädesvis de större bruken, som omsatte ett sådant intresse i hand 

 ling. På den tiden hade man ännu ej fått ögonen öppna fur härstam 

 ningens betydelse inom växtvärlden, och då inhemskt skogsfrö var svårt 

 att erhålla i erforderlig mängd, införskref man sådant från Tyskland, 

 där handeln med skogsfrö länge florerat, och utsådde detsamma, rent eller 

 möjligen något uppblandadt med hcmklängdt frö, i markerna. De sålunda 

 uppdragna bestånden växte flerstädes ganska kraftigt i början, men så 

 småningom hafva de, tack vare klimatiska inflytelser och ståndortsförhållan 

 den, för hvilka de ej varit af naturen anpassade, blifvit ett lätt byte för 

 svampsjukdomen i fråga Dessa nu 30 — 40-åriga bestånd förete oftast 

 en sorglig anblick på grund af sina risiga eller krokiga, lafbevuxna stam- 

 mar och sina barrfattiga, halftorra kronor med vidtutspretande grenar. 

 A de mycket goda växtplatserna hafva visserligen dessa »tyska» bestånd 

 kunnat reda sig någorlunda, ehuru deras växtform alltid är dålig, men 

 å de kargare ståndorterna hafva de gått ut i stor utsträckning eller 

 förete ofvan antydda sjukdomssymptom. Att dessa illa medfarna bestånd 

 äro af ringa värde, är uppenbart. Men härtill kommer nu, att de visat 

 sig kunna blifva synnerligen farliga för våra inhemska tallskogar. 



Vid den undersökning jag pä grund af till domänstyrelsen ingångna 

 meddelanden om förberörda sjukdomsföreteelser i tallskogarna förordnats 

 verkställa inom Örebro och Västmanlands län har det nämligen visat 

 sig, att sjukdomen icke allenast varit mest utbredd inom sådana tallbe- 

 stånd, som enligt gifna uppgifter med all sannolikhet uppdragits af frö 

 med sydlig proveniens, utan äfven att i närheten af dylika bestånd 

 växande ungskogar, uppkomna genom själfsådd från äldre fröträd och 

 således af oomtvistlig svensk härstamning, eller uppdragna genom kultur 

 af rent svenskt frö, anfäktats af svampangreppet i oroväckande grad. 

 De »tyska» bestånden ha här uppenbarligen verkat såsom smitthardar, 

 från hvilka sjukdomen utbredt sig till de förut såsom för sjukdomen 

 okänsliga hållna svenska bestånden. Såsom var att vänta har svampen 

 inom de sistnämnda fått största utbredning, där de vuxit å mager jordnian 

 t. ex. ljunglupna sandmoar eller eljest otjänliga växtplatser, emedan 

 träden här haft mindre motståndskraft mot svampangreppet. Sannolikt 

 är väl också, att förra och innevarande års väderlek varit för svampens 

 utveckling särdeles gynnsam. Förra årets sommar utmärkte sig ju för 

 en ovanligt riklig nederbörd. Denna befordrade svampens trefnad på 

 samma gäng som trädens årsskott hindrades att nå normal fulländning. 

 Säkerligen har på grund häraf sist förtiden vår en ovanligt riklig mängd 

 svampsporer funnits inom tallbestånden, och man kan ännu förvissa sig 

 om detta förhållande genom att taga en handfull barraffall från marken, 

 då man å barren finner de för svampen utmärkande svarta sporfrukterna 



