484 A. WAHLGREN. 



i stort antal. Härifrån hafva nu sporerna under våren och sommaren 

 massvis utbredt sig öfver de nya årsskotten, hvars barr och mången 

 gång äfven unga stamdelar angripits, så att de fram emot hösten 

 torkat. 



Om man än således kan förklara de iakttagna sjukdomsföreteelserna 

 inom tallbestånden såsom delvis beroende af för svampens utveckling 

 särskildt gynnsamma väderleksförhållanden, och därför också kan hop- 

 pas, att sjukdomen skall vara öfvergående, så har man dock fullt skäl 

 till oro för framtiden, då det ju uppenbart visat sig, att våra svenska 

 tallbestånd ej längre äro så immuna mot svampangreppet, som man 

 hittills trott. Skulle svampen verkligen kunna fatta fullt fäste i våra 

 svenska tallbestånd, då skulle i sanning ett hårdt slag drabba vår 

 svenska skogshushållning, och allt bör därför göras för att motverka 

 en sådan olycka. Man har ju redan genom en hög införseltull sökt 

 motverka användandet af utländskt tallfrö i våra skogar, och bland våra 

 skogliga fackmän är numera misstron mot dylikt frö så utbredd, att 

 man nog ej kan befara att sådant frö medvetet af dem användes vid 

 skogskulturer. Men så länge vi inom landet hafva kvar de en gång 

 med dylikt frö uppdragna, numera degenererade och svampsmittade 

 bestånden, så lurar en ständig fara för oss att få svampen mer och mer 

 acklimatiserad och så att säga anpassad för våra svenska tallbestånd. 

 Det är därför mot dessa »tyska» tallbestånd såsom smitthärdar vi måste 

 rikta ett dråpslag. Riktigast vore utan tvifvel att hugga ned dem, ris- 

 bränna marken och draga upp ett öfvergångsbestånd af något annat 

 lämpligt trädslag. Men då flertalet af dessa bestånd ännu ej nått den 

 utveckling, att de kunna lämna något användbart virkesutbyte, finnas 

 nog inga utsikter för att en sådan kraftåtgärd kan föras igenom. Den 

 blefve ju synnerligen dyrbar, och de flesta skogsägare draga sig för den- 

 samma, isynnerhet å orter, där sjukdomen ej visat sig särdeles svår. 

 Hvad man däremot icke bör draga sig för är en energisk utgallring af 

 alla halfdöda och tydligt sjuka individer inom bestånden. Skulle här- 

 igenom större luckor uppstå, bör marken risbrännas och inplantering af 

 t. ex. gran företagas. Själfsådd från den kvarstående tallskogen bör 

 undanrödjas. Alltefter som träden utväxa till användbara dimensioner 

 — kol- eller kastved — böra de efter hand afverkas och inplantering 

 af gran ske. Äfven om enstaka tallar vid tilltagande ålder stå friska 

 är det klokast att snarast möjligt afverka dem för att hindra rasens 

 spridning genom själfsådd. Förekommer gran inblandad i tallbestånden 

 bör den på alla sätt gynnas vid gallringarna. Efter afverkning af tall- 

 skog, som växer i närheten af dylika »tyska» bestånd, gör man klokt 

 uti att risbränna hyggena, äfven om denna åtgärd från andra synpunkter 



