SKOGSVÅRDSFÖRENINGEN I [Q08. ||. 9—10. 



Modern form af skogssköfling. 



I det för maj - - juni innevarande år utkomna häftet af denna tidskrift 

 har Norrbottens läns landtmätarförening genom herrar H. K. Brändström och 

 L. Brännström ansett sig böra bemöta min 1 tidskriftens februarihäfte in- 

 förda uppsats under ofvanstående rubrik. Af bemötandet i fräga framgår, 

 att min uppsats tyvärr blifvit fullkomligt missförstådd, såväl hvad beträffar al- 

 sikten med densamma som ock rörande dess innehåll. Jag har i min upp 

 sats framhållit: alt en del lagar och författningar genom sin ofullkomlighet 

 kunna hafva för våra skogar menliga följder, alt sarskildt vara standskogsli- 

 kvider i många fall haft för hemmanen öde-digert inflytande, '/// genom kring- 

 gående af lagen speciellt vid hemmansklyfningar följderna kunna blifva vådliga 

 för såväl skogens som för hemmanens framtida bestånd, synnerligast under 

 den form, som af nvg andragits och som faktiskt mer än en gång förekom- 

 mit, samt slutligen att åtgärder böra skyndsamt vidtagas för att få förberörda 

 missförhållanden afhälpta. Huru uägnn l.mdtmätare inom härvarande län kan 

 stämpla dessa meddelanden såsom sanningslösa under sken af att vara med 

 verkliga förhållandena öfverensstämmande» ar för mig och helt visst för alla, 

 som fått tillfälle att något sätta sig in uti hithörande förhållanden, fullkomligt 

 ofattligt! Att jag för öfrigt icke står ensam i min uppfattning angående de 

 missförhållanden, som jag i min förra uppsats vidrörde, därom vittna de tal 

 rika sympatiuttalanden såväl muntliga som skriftliga, som efter uppsatsens 

 införande i tidskriften kommit mig till del både från kamrater inom den kär, 

 jag tillhör, och från utomstående. Afven under förutsättning att jag sku'le 

 vilja anlita så simpla medel som »osanna och förvrängda framställningar - 

 något som hernr B. icke synas tveka att besky la mig för — så finnes väl 

 intet rimligt skäl, hvarfore jag skulle begagna mig af sådana. Afsikten med 

 min uppsats var, som jag lydligt framhöll, endast att fästa vederbörandes upp- 

 märksamhet på, hvart nu rådande missförhållanden och ofullkomliga lagar m. 111. 

 kunna leda och i åtminstone några fall redan ledt. Att jag skulle, som herrar B. 

 vilja låta påskina, ehuru de väl ej ens själfva kunna tro något så naivt, hafva 

 gripit alltsammans ur luften, torde väl ändock icke lyckas att inbilla någon 

 af tidskriftens läsare Huru emellertid i min uppsats kunnat spåras >på heder 

 och ära gående beskyllningar mot hela landtmäterikåren», kan jag ej finna, 

 och vore högst beklagligt, om jag fullkomligt oafsiktligt uttryckt ung sa mot 

 en kår, som jag alltid högt värderat. Denna tolkning af min uppsats m iste 

 väl ändock anses skäligen sökt, dä väl här för ilet första det aldrig kan bli va 

 tal om mer än den del af landtmäterikåren, som inom öfre Norrland har 

 sin verksamhet förlagd, och för det andra jag i min uppsats - och detta 

 mera i förbigående — vänder mig mot endait den eller de förrättningsmän, 

 som på ett eller annat sätt bidragit till de af mig omnämnda missförhållanden, 

 som faktiskt uppstått. Dem återigen ar det väl forunnadt! Just det forhällan- 



