MODERN FORM \l KOG Köl I ING, 480 



skogslikvider beröra .skogsförhållandena inom Pajerims by: af [ockmocks soc- 

 ken, under framhållande af att jag för denna by intygal be ligheten af en 



extra utgallnng af vissa träd, ehuru ståndskogslikvid inom skifteslaget Uttagit» 

 Herrar B. synas vilja underförstå, att det af mig approximativt till extra af- 

 verkning beräknade trädantalet är för högt. Men att omnämna, hvad slags 

 träd jag beräknat böra ingå i en dylik extra utsyning, detta nämna ej herrar I!. 

 Jag vill därför — ehuru ju helt och hållet vid sidan af ämnet för har i 

 frågavarande uppsats - - framhålla, att jag därtill anslagit sådana tkadad, 

 mera Irögväxande träd, som icke ingått i senaste afverkningsbe-räkning ellei 

 andra ord träd fr. o. med 15 t. o med 24 cm:s brösthojdsdiameter afvensom så- 

 dana öfverståndare, som nu stå till hinder för äterväxten — alltså endast sådana 

 träd, som i skogsvårdens intresse (och efter vederbörande revirförvaltares pröl 

 ning och utsyning) böra uttagas. Herrar K. veta lika väl som jag, att dessa träd, 

 synnerligast de förra (hvaraf ju hufvudmassan kommer att bestå) sällan eller 

 aldrig vid en skogslikvid blifva föremål för afverkning, afvensom att sådana 

 dimensioner hittills här icke kunnat afyttras — men nu däremot genom änd 

 rade flottningsafgifter böra kunna tillvaratagas. Jag har ju för öfrigt aldrig 

 påstått, att skogslikvider verkat ruinerande eller ens nämnvärdt skadligt pa 

 alla hemman och naturligtvis ännu mindre på alla skifteslag. Att under sådana 

 förhållanden anföra Pajerim som ett exempel, där jag ansett skogssköfling 

 icke hafva ägt rum, är ju ytterst omotiveradt. Nej, som sagdt, skadade träd 

 af små dimensionor eller öfver hufvud taget sådana, som böra borttagas, de 

 lämnas nog i allmänhet vid skogslikvidernas uttagandel — I medvetande om 

 sin fackmannakännedom om skiftesstadgan och därmed sammanhängande frågor 

 söka herrar B. upprepade gånger framhålla min »bristande kännedom om gäl- 

 lande skifteslagar». Uet är ju ett enkelt och lättvindigt sätt att i ett bemötande 

 beskylla motparten för osanning och bristande kunskap eller — med herrar B:s 

 egna ord — »att löst framkasta påståenden är ju inte synnerligen svårt». 

 Gällande skifteslagar äro — tyvärr måhända! --ej svårare att uppfatta än 

 att t. o. m. en icke landtmätare kan tyda desamma, och är det just på grund 

 af min kännedom om dessa författningar jämte vunnen erfarenhet om de- 

 sammas tillämpande i praktiken som jag fortfarande vågar vidhålla hvad jag sagt 

 om deras behof af ändring i många fall. Herrar B. synas ej hafva uppfattat, 

 att jag i min uppsats framhållit det beklagliga uti, att gällande lagar del- 

 vis äro så beskaffade, att deras efterföljande kan vara för skogen vådligt, utan 

 vilja beskylla mig för att af okunnighet tro, att vederbörande landtmätare 

 ej följa respektive författningar. — Jag fasthåller fortfarande vid mitt påstå 

 ende, att de värden, som åsättas träden vid ståndskogslikvider ofta tagas för 

 låga, ty jag utgår från den förutsättningen, att de flesta skiftesdelägare önska 

 och hoppas att få »likvid» utstämplad å sina hemman, och äfven med »risk» 

 att icke få detta, föredraga de att sätta låga värden, ty ^ lyckan» kan ju vara 

 den ene så väl som den andre bevågen. Att >i uppgörelsens stund måste 

 finnas både likvidtagare och dito gifvare > är ju tydligt, men detta saknar 

 ju all betydelse, då vid hemmansklyfningar af den art, jag i min förra upp- 

 sats omnämnde, dessa båda förenas i en och samma person — jag menar 

 då en hemmansägare eller »jobbare» endast för syns skull delar sitt hemman 

 med sin bulvan, d. v. s. med sig själf för att komma åt skog! Huruvida 

 kronoombud och skogstjänstemän i hithörande frågor fullgöra sina åligganden, 

 därom kan jag ej yttra mig, då jag gifvetvis därutinnan måste sakna tillräck 



Skogso&rdsforeningcHS Tidskrift. iqoS. 



