EKORRENS sk 



våren från medlet till slutet af juli afbiter toppskoiten vid basen af unga 

 tallar, då skotten äro som saftigast. Snittet sages vara något ojämnt. Med 

 anledning häraf beder jag få omnämna följande iakttagelse. 



Då jag i midten af maj innevarande år besökte ett hygge i kronodo- 

 mänen Bodarne i Enköpings revir, där hjälpkultur utfördes, observerade 

 jag till min förvåning, att så godt som samtliga årsskotten å tallen och 

 en hel del å granen i den sex- å sjuåriga planteringen voro afbitna. 

 Denna skada iakttog jag äfven i den äldre skogen upp till den femton- å 

 tjuguåriga. Att skadan icke var tillfällig för året märktes tydligt, utan hade 

 denna skadegörelse fortgått år efter år, enär stamformen i de flesta fall var 

 fördärfvad både i de yngre och äldre kulturerna. Öfverallt sågos klyktallar 

 och snedvuxna, krokiga stammar. Ehuru växtligheten är god kan ytterst 

 litet gagnvirke beräknas erhållas i en framtid af de nuvarande femton- till 

 tjuguåriga bestånden. Höjdtillväxten hade betydligt lidit och kronan i öfrigt 

 fått ett fullt, spärrigt utseende. Granen var äfven utsatt för ofoget, men 

 hade lidit mindre, då den ju har lätt att utbilda adventivknoppar, men hade 

 den mångenstädes det utseende man kan iakttaga hos granen å de ställen, 

 där getter fått beta. 



Ingen af de af mig tillfrågade kronojägarna på reviret hade någonsin 

 iakttagit någon liknande skada. 



Som redan är nämndt observerades skadegörelsen i midten af maj och 

 syntes årets skador att döma af sårens utseende hafva bibringats strax före 

 min ankomst och fortsatte helt säkert skadegörelsen, ehuru jag dock ej lyc- 

 kades under de tillfällen, jag besökte hygget, öfverrumpla brottslingarna. 



Sårytorna voro icke ojämna utan liksom afskurna med ett snedt snitt. 

 Kådflödet var emellertid starkt och hindrade mig att då företaga en nog- 

 grannare granskning af sårytornas utseende. 



Emellertid råder intet tvifvel att det är ekorrarna, som förorsakat denna 

 visst icke ringa skada. Här torde ett skyndsamt ingripande vara af nöden 

 för att icke de unga planterade bestånden skola totalt spolieras och de dyr- 

 bara planteringarna omintetgöras. 



Att denna skadegörelse här var så utpräglad, under det den icke obser- 

 verats annorstädes i trakten, inbillar jag mig bero på, att ekorrarna här voro 

 ovanligt stationära. Skogen låg på en udde i sjön och begränsades mot land 

 af åkerfält. Ekorrarna ha väl en gång fått smaken att afäta skotten och 

 följa sedan ungarna år efter år de äldres exempel. Enda botemedlet vore d.i 

 att utrota hela stammen. 



I samband med detta vill jag omnämna att jag i vintras iakttog lik- 

 nande skador å silfvergran och vanlig gran i en plantskola vid Åtvidaberg. 

 Här kunde jag äfven konstatera att det var ekorren, som afbet knopparna, 

 Tallen lämnade han däremot vanligen orörd. Stor skada gjorde ekorren 

 äfven här genom att uppkrafsa och förtära utsådda ekollon. 



Stockholm i juni 1008. 



K\nl Erik Kollin. 



