4g8 förslag till ändringar i jaktstadgan. 



annans mark äfvensom om i hvilken grad allmänheten för närvarande är 

 benägen utnyttja och missbruka denna rätt. 



Jägarförbundet har ej med sakliga skäl bestridt och lärer ej heller kunna 

 bestrida, att gräfling och kråka äro för jaktvården skadliga. 



För kronans marker skulle den af domänstyrelsen föreslagna bestämmelsen 

 medföra möjlighet till ökad jaktvård. Kråka och gräfling korame nämligen 

 då att tillhöra de djurarter, efter hvilka skogsbetjänte enligt 2 § jaktstadgan 

 ägde rätt anställa jakt å vissa allmänna marker inom deras bevaknings- 

 områden, och om hvilka djurarters utrotande skogsstatens tjänstemän och 

 betjänte hafva att beflita sig. Enligt nu gällande bestämmelser hafva skogs- 

 betjänte ej rätt att döda gräfling och kråka å allmänna skogar och än 

 mindre rätt att därstädes efter dem anställa jakt. A sådana marker kan 

 visserligen nu sådant tillstånd meddelas af domänstyrelsen, men detta måste 

 då ske särskildt för hvarje bevakare. Domänstyrelsens ifrågavarande förslag 

 till ändring af §§ 10 och 1 1 i jaktstadgan utöfver den ändring af samma §§, 

 som naturskyddskommitterade föreslagit, skulle sålunda gifva alla skogsbetjänte 

 rätt att anställa jakt efter ofvan nämnda djurarter å under deras bevakning 

 ställda kronoparker, häradsallmänningar och andra allmänna skogar, där 

 jakten ej disponerades af boställshafvare eller arrendator. Enligt gällande 

 instruktion skulle det i sådant fall till och med åligga dem att beflita sig 

 om dessa djurarters utdödande. 



Förslaget har tillika åsyftat, att en arrendator af inägor af kronoparks 

 natur må erhålla tillstånd att å det arrenderade området döda gräfling och 

 kråka, som tillfälligtvis anträffades därstädes. Med nuvarande bestämmelser 

 saknar nämligen en arrendator af sådan egendom laglig rätt att under några 

 förhållanden därstädes döda ifrågavarande djurarter. Det har fördenskull 

 gått så långt, att vid ifrågasatt utarrendering af visst område af kronopark, 

 där arrendatorn absolut vidhållit sin önskan att blifva berättigad att å om- 

 rådet skjuta bland annat kråka, sådan fråga måst göras till föremål för Eders 

 Kungl. Maj:ts nådiga pröfning, med afseende h varpå styrelsen får åberopa 

 sitt underdåniga yttrande af den 16 sistlidne april angående jakträtt å visst 

 område af Visingsö ekplantering. 



Af hvad domänstyrelsen i det föregående anfört torde framgå, att 

 svenska jägarförbundets förevarande underdåniga framställning torde föranledts 

 dels af missuppfattning af gällande bestämmelser angående rätt att taga väg 

 öfver annans mark och angående skillnaden mellan att tillfälligtvis anträffa 

 och att anställa jakt efter skadliga djurarter, dels ock af en öfverdrifven 

 misstro till svenska folkets laglydnad. Då vidare är visadt, att medan 

 svenska jägarförbundet ej framlagt sakliga skäl för sina yrkanden, goda motiv 

 finnas för domänstyrelsens klandrade förslag, får styrelsen härmed under- 

 dånigst hemställa, att svenska jägarförbundets nu ifrågavarande framställning 

 måtte lämnas utan afseende. 



I sammanhang härmed anser sig styrelsen likväl böra framhålla, alt 

 styrelsen för sin del ej finner jaktstadgans 10 och 11 §§ ens hafva den 

 betydelse, som med dem afsetts. Dessa bestämmelser måste numera anses 

 i allmänhet vara mindre tidsenliga. Då jaktstadgan emellertid torde böra i 

 sin helhet omarbetas, har styrelsen ej ansett sig böra nu föreslå en längre 

 gående förändring i denna del af jaktstadgan eller med andra ord att föreslå 

 helt nya bestämmelser i detta afseende. Domänstyrelsens ifrågavarande för- 



