GENOM NORR] iNDSKA I: . 





hvadan den i forna tider varit skogbeväxt. I ett dike finnas t. o. in. tvcnne 

 stubblager, visande att vid viss tid en naturlig upptorkning ägl rum. 



År 1898 började doktor Kempe att utföra diknin^u :i Krafr.myrkomp 

 och hafva dikningarna sedermera fortsatts hvarje ar saml föl t i ål afslutats. 

 Mossen har nämligen fått utgöra ett experimehtalfäll rörandi j&lfva 



dikningstekniken som beträffande skogsföryngringen. För Utrönande af dr 

 verkningar hafva dessa på vissa ställen upptagits successivt. 1 följd hårat 

 äro resultaten växlande. Medan de äro mer än fullgoda, där dikningen redan 



Fot. G. Schotte "/i 1908. 



Fig. 4. Del af Kraftmyren vid Sanna å Hemsön. Återväxt förefinnes endast d£r stubbar och 

 rötter kvarligga å mossen, men ej a de renröjda partierna. 



från början varit fullt torrläggande, äro de svagare, där dikningen äi al senare 

 datum eller mera ofullständig. 



Den gamla dikningen utfördes i syfte att odla myren, men odlingen Me 

 aldrig fullföljd. I stället finnes nu, där odlingsdikena ligga tätt, vacker ^kog af 

 tall och gran. Där torrläggningen varit mindre fullständig, består beståndet 

 af tall med underväxt af gran. Häraf torde man kunna finna, att tallen kan 

 växa på tämligen vattensjuk mark, men att granen behöfver rullständi| 

 läggning Vid den tid, da dikningen påbörjades, hade underväxten at gran 

 stannat i växten och företedde då ett sjukligt utseende, men ar nu etter ,1 

 ningen i full växtkraft. Med afseende på den gamla dikningen kan nämnas 

 att på ena sidan om afloppet endast funnos tvenne .»undre söckdlkei 

 inga laggdiken eller andra afskärningsdiken. Icke desto mindre ar eftekten 



