586 HENRIK HESSliLMAN. 



sluter sig granbeståndet, hufvudsakligen bestående af yngre och medel- 

 ålders träd. Ormgranar och vanliga granar af olika ålder och växlande 

 form stå här blandade om hvarandra. Bilderna 1 och 2 å försatts- 

 planscherna gifva en god föreställning om den egendomliga blandskog, 

 som bildas af de fysionomiskt starkt växlande granformerna. 



Det område, där ormgranar förekomma mera rikligt, har en areal af 

 omkring en hektar, men äfven i den omgifvande skogen finnas dylika 

 träd på ett par hundra meters afstånd från det egentliga beståi;det. 



Den 26 sept. 1908 företogo för min räkning dr. Sylvén samt e. 

 jägmästarna Hj. Sylvén och Nils Bellander godhetsfullt en räkning 

 af ormgranarna vid Hornberga. Då ormgranarna variera mycket starkt, 

 indelades de från botanisk synpunkt i tre grupper, nämligen egentliga 

 ormgranar (se bilderna fig. 3—6), slokgranar (se bilden fig. 8) och öfver- 

 gångsformer (jfr. bilden fig. 7). Betydelsen af denna indelning framgår af den 

 längre fram meddelade, mera ingående skildringen af beståndet. På dessa 

 tre grupper fördelade sig granarna på följande sätt: 



Egentliga ormgranar Slokgranar Öfvergångs former 



till vanlig gran 

 228 exemplar. 21 ex. 125 ex. 



Utanför gärdesgården, i kanterna af åkrar och gårdstomter, funnos 

 dessutom 15 ormgranar och 6 öfvergångsformer. Inalles funnos sålunda, 

 ormgranar, slokgranar och öfvergångsformer sammanräknade, 395 granar 

 med mer eller mindre afvikande förgrening. Ormgranarna befunno sig 

 i en mycket liflig tillväxt i antal, hvilket nogsamt framgår af följande 

 öfversikt af deras fördelning på storleksklasser, grundade på trädens höjd. 



Det skogsparti, där ormgranen förekommer mera rikligt, är starkt på- 

 verkadt af kulturen. Får, getter och nötboskap afbeta marken starkt, och i 

 synnerhet getterna ha lämnat tydliga spår efter sin framfart. De flesta 

 yngre granar, i synnerhet de som stå mera fritt, hafva blifvit rundklippta 

 och vanställda genom att getterna afbitit skotten. Denna åverkan har 

 träffat såväl vanlig gran som ormgran, och för några egendomligheter i 

 de senares utbildning, som längre fram komma att närmare skildras, 



