SKOGSTRÄDENS RASER. BESTÅNDSBILDANI.K ORMGRAN. 



har denna getbetning troligen varit af afgörande b< n en- 



buskarna ha angripits af getterna och förete en mer eller mindre 

 bildad krona. Hvad vegetationen i öfrigt beträffar, öfve imer 



denna närmast med den, som man plägar finna i starkt betade gran 

 skogar i gårdarnas omedelbara närhet. Hufvudmassan al vegetationen 

 utgöres nämligen af de ris, mossor och örter, som karaktärisera gran- 

 skogarna i dessa trakter, men därjämte förekomma en hel del andra 

 arter, som äro mera främmande för desamma, men som införts af de 

 betande djuren. 



Utom gran, tillhörande olika former, finnas sålunda ensaka tallar 

 och tämligen rikligt med gråal (Alnus incanä). Enen är likaledes van 

 lig. Af de för granskogen utmärkande risen förekomma Myrtillus uigra, 

 Vaccimum vilts idcea, Linneea borealis, Lycopodium clavatum, Empetrum 

 higrum samt på fuktigare platser Myrtillus uliginosa. Mossor och 

 lafvar äro sädana, som vanligen träffas i granskogar, nämligen Hyloco- 

 mium splendens och parietinum, Polytrichum commune och Cladina sii 

 vatica. Ett källdrag, som håller en del af beståndet fuktigt, har fram 

 kallat en fläckvis rik 5/Å«^««;«-vegetation, i hvilken märkas Sphag- 

 num acutifolium, girgensohnii, medium, papillosum och warnsthorfii. 

 Här förekommer äfven Sphaerocephalus palustris. Bland örter och gräs, 

 som ursprungligen hört hemma i granskogen, märkas Pteris aquilina 

 och Aira flexuosa, bland dem som sannolikt inkommit med de betande 

 djuren finnas Leontodon autumnalis och Agrostis vulgär is, i synnerhet 

 på de fuktigare partierna förekomma Potentilla erecta och Polygonum 

 viviparum. 



Vid det besök, som dr. Syl ven och förf. i september 1908 gjorde 

 i Orsa, fingo vi genom forstmästare G. Murelius underrättelse om ett 

 annat ormgransbestånd inom socknen, nämligen vid Viborg. Gården \ 1 

 borg ligger c:a 1 U mil sydsydost om Orsa kyrkoby i kanten af den 

 stora, nästan cirkelrunda urbergskupol, som dominerar det sänkningsparti 

 med silurformationens aflagringar, hvilket intages af Orsasjön, Ore-älf- 

 vens dalgång, Skattungen och Orésjön samt den dalgång, som gäl från 

 Oresjön till Siljan. Stället besöktes den 16 september under för skogs 

 undersökningar synnerligen ogynnsamma förhållanden. Storm och regn 

 omöjliggjorde alla mera ingående undersökningar, men en flyktig gransk- 

 ning af beståndet företogs dock. Liksom vid Hornberga förekommer 

 beståndet äfven här i hagmark, alldeles i omedelbar närhet al 

 darna. Getter och får ha på många ställen hindrat tradens utveckling. 

 De yngre granarna äro stundom låga, täta, starkt afbetade, och de äldre 

 bära ofta på nedre delen af stammen spår af getternas framfart Orm 

 granen förekommer här blandad med vanlig gran öfver ett ganska stort 



