59° HENRIK HESSELMAN. 



sålunda icke blott de flesta ormgranarna på ett mindre område inom 

 vårt land, utan också de vackraste bestånden, som någonsin blifvit mera 

 bestämdt påvisade. Man frågar sig osökt, hvad orsaken han vara här- 

 till. Det är emellertid omöjligt att för närvarande besvara en sådan 

 fråga. Öfver hufvud taget veta vi ju så godt som intet om orsaken till 

 de växtförändringar, som vi kalla mutationer. Och till mutationerna torde 

 vi möjligen böra räkna uppkomsten af ormgran, ehuru äfven, såsom längre 

 fram visas, en annan tolkning har goda skäl för sig. Några förhållan- 

 den, som synas gynna uppkomsten af ortugransbestånd, förtjäna emel- 

 lertid att framhållas. 



Ser man efter på hvilket slags mark ormgransbestånden växa, finner 

 man, att de på de båda ställena i Orsa samt vid Mora-Noret växa i 

 beteshagar, hvarest skogen aldrig når någon verklig slutenhet. Äfven 

 vid Tjos i Hassle socken, Västergötland, 1 växa de där förekommande 

 sex ormgranarna i mera gles barrblandskog, i kanten af åkerrenar, invid 

 landsvägen etc. E. jägmästare fil. kand. Edw. Wibeck har med stort 

 tillmötesgående meddelat mig närmare upplysningar angående upptäckten 

 af ormgranar i Burseryds socken i Småland. Nära Frostbacka egen- 

 dom förekomma inom ett litet område 4 st. ormgranar, af hvilka 2 (c:a 

 3 m. höga) stå tätt bredvid hvarandra och tvenne andra (c:a 4 å 5 m. 

 höga) stå på ett afstånd af 20 och 40 m. från dessa granar. En 5:te 

 ormgran har från samma plats förflyttats till Burseryds prästgård och en 

 6:te lär vara nedhuggen. Platsen utgöres af en genom blädning och 

 betning starkt utglesnad skog på tufvig, mossaktig mark. Är 1907 

 buro ormgranarna ett fåtal kottar, tillhörande f. europcea. 2 ä 3 km. 

 därifrån nära Frostnäs egendom finns en typisk ormgran, 15 m. hög och 

 25 cm. i diameter vid brösthöjd. 



Äfven den beståndsbildande eller i grupper uppträdande ormgra- 

 nen i Böhmerwald förekommer på mark af liknande art. De första 

 uppgifterna härom härstamma från en tysk skogsman Joseph John 



Buchenstein, utan att finna en enda ormgran. Äfven den där anställde skogstjänstemannen 

 (Forstcommissar) kände icke till några ormgranar vid Buchenstein. Uppgiften måtte sålunda 

 bero på något misstag. Möjligen har något ormgransexemplar blifvit förstördt vid en väg- 

 anläggning från Andraz till Piene och Arabba. men i något större mängd kan ormgranen 

 väl näppeligen ha förekommit. Om ormgranen vid Toblach meddelar von Sarntheim intet i 

 sitt bref, men då uppgiften från Buchenstein visat sig så felaktig, har man goda skäl att 

 med reservation mottaga uppgiften om ormgransbeståndet vid Toblach. v. Dalla Torre 

 och v. Sarntheim endast citera K och, men ha ej själfva besökt platsen. Hornberga- 

 beståndet synes sålunda ej behöfva frukta för några konkurrenter från Tyrolen. 



1 Jmfr. Nils Sylvén citeradt arbete. 



Äfven de af L. Tersmeden upptäckta ormgranarna 1 jfr. föregående sida) stå i ett 

 mycket glest skogsbestånd. 



