SKOGSTRÄDENS RASER. BESTÅNDSBILDANDE ORMGRAN. 



narna hafva krökta barr, och på grenarna kan nian på grund af barrens 

 riktning skarpt urskilja en öfver- och en undersida, .1 \ de äro dor 

 siventrala, hos granen i fig. 7 dock mera utprägladt än hos den 1 fig 6. I 

 nar af sådan förgrening som i fig. 6 hafva vid rakningen af ormgranar 

 inom beståndet uppförts som verklig ormgran, ek- som höra til! föl 

 ningstypen, framställd i fig. 7, till övergångsformerna. 



I fig. 12 äro sammanställda bilder af 3 grenar, tagna frän 

 nedre delen af olika ormgranar, a härstammar Iran den utpräglade, nyss 

 omnämnda ormgranen, af hvilken tyvärr någon bild ej kunde erhållas, 

 b och c från ormgranarna, af bildade i fig. 6 och 7. Dessa bilder äro 

 ägnade att åskådliggöra öfvergången från ormgranens förgreningsstyrka 

 till den vanliga granens. På alla grenarna förekomma sidogrenar af t. 

 o. m. 4:de ordningen. Hos grenen a äro grenar af alla ordningar få- 

 taliga, men t. o. m. af 3:dje ordningen väl utvecklade. Hos denna 

 gran voro grenar af i:sta ordningen talrika, d. v. s. stammen var 

 väl besatt med sidogrenar. Grenen b (tillhörande granen fig. 6) har 

 talrika sidogrenar af 2:dra ordningen, men dessa äro med ett undantag 

 mycket svagt förgrenade och förhålla sig i det hänseendet som vanliga 

 ormgransgrenar, grenar af 3:dje ordningen äro fataliga (en sidogren till 

 höger gör ett undantag). Grenen c (tillhörande granen fig. 7 bland 

 försättsplanscherna) har mycket talrika grenar af 3:dje ordningen, men 

 dessa äro ytterligt svagt förgrenade, hvarför grenar af 4:de ordnin 

 gen äro sparsamma. Grenarna af 3dje ordningen liksom de yttre 

 spetsarna af 2:dra ordningen blifva därför i viss mån ormgranslika. 



För att ytterligare belysa ormgranens natur vill jag har närmare 

 skildra förgreningen hos den i fig. 13 afbildade ormgranen. Såsom det 

 framgår af bilden, sitta grenarna ganska tätt, t. o. m. mycket tätt på den 

 nedre delen af denna gran. En dylik, tät krans af grenar utmärker de allra 

 flesta ormgransindividen i beståndet vid Hornberga; t. o. m. hos så ut- 

 präglade ormgranar som den i fig. 3 afbildade finnes en sådan krans. 

 De äldre, större individen, såsom granarna fig. 4 — ", ha har och dar på 

 nedre delen af stammen mindre kransar af grenar, ehuru de ej fram- 

 träda å bilderna. Orsaken till denna tätare förgrening nedtill t. 

 vara, att getterna afbita knoppar och kvistar. Ännu synas på .le 

 äldre träden talrika spår däraf. Stamskifvan närmast roten af granen 

 fig. 13 visar också, att granen till att börja med vuxit alldeles oerhördt 

 långsamt. Vid 30 års ålder hade stammen en diameter af ej mer an 

 1,4 cm., men sedermera har tillväxten varit någorlunda gynnsam, de 

 sista tio åren 2,5 cm. Bilden visar, att granen i sin öfre del har 

 en utpräglad ormgransnatur. Sidogrenar vid årslederna äro få eller 

 inga, och grenarna af i:sta ordningen äro svagt förgrenade, de afa:dra 



