SKOGSTRÄDENS RASER. BESTÅNDSBTLDANDB ORM Mi 



Hornberga-beståndets kottar böra foras till f. europaa. \ 

 lunda, att botaniskt sedt olika granformer ha benägenhet att uppträda 

 som virgata -former. Men detta galler icke blott olika granformer, del 

 gäller olika släkten och arter bland barrträden. Virgata-forma äro 

 lunda kända af den europeiska silfvergranen (Abies alba Mill = Ab. 

 pectinata DC.) 1 , af lärken (Larix decidua Mill), af vanliga tallen (Pinus 

 silvestris L.) och af österrikisk tall (Pinus nigra Arnold austriaca Hö 

 Caspary 3 omnämner dessutom virgaia-former af douglasgran (Pst 

 tsaga Douglasii Carr. = Pseudotsuga taxifolia Britt.), al svarttall i Pinus 

 nigra Arnold) och balsamgran (Abies balsamen Mill.) Virgata-formtt 

 äro sålunda beskrifna hos ganska många barrträd, dock uteslutande 

 inom underfamiljen Abietineee af familjen Pinaceas; de äro ej kända bland 

 de andra underfamiljerna, Araucariece och Taxodiete, lika litet som hos 

 andra coniferer eller gymnospermer. Se vi närmare på de karakt 

 som utmärka ormgranen, skola vi se, att dessa påträffas hos de andra 

 virgata- formerna. Knoppreduktionen är för alla virgata-formet 

 väsentliga; den betingar i grund och botten deras karaktär, den finnes 

 därför hos alla. De långa, starkt växande grenarna återfinna vi hos 

 Pinus silvestris f. virgata och hos den form af Abies alba f. virgata, af 

 hvilken Caspary 4 meddelar en teckning, där grenarna täfla med indi- 

 videt i längd. De ofta hos ormgranen oregelbundet böjda och riktade 

 grenarna återfinna vi likaledes hos nyss omtalade exemplar al Abies 

 alba f. virgata samt mycket utprägladt hos den ormlärk [Larix deci- 

 dua f. virgata), som Hempel och Wilhelm afbilda i sitt stora arb 

 om skogens träd och buskar. Hvad barren beträffa, äro dessa hos vir 

 gata-former i regel långa och kraftiga. Pinus silvestris f. virgata ut- 

 märker sig för mycket långa barr' 1 . Detsamma gäller Abies alba f. vir- 



' Af silfvergranen (Abies alba Mill.) finns äfven en rent ogrenad lönn. Moreillon 

 (Les sapins sans branches de Chaumont. Schweizeri Drstwesen. 



47. H. 2. Bern 1896) beskrifver från skogarna vid Chaumont 1 närheten al Neuchatel 7 

 fullkomligt grenlösa silfvergranar och 5 stycken, som utveckla! blott en en. la gren. Barren 

 voro mycket långa och utspärrade. 



2 Jmfr. E. Zedekbauer. Variationsrichtungen der Nadelhölzer. Sitzber. der k.11* 

 Akad. der Wiss. Math-Naturw. Classc. Bd. 66. Helt X. Abt. I. Wien 1907. 



3 Rob. Caspakv. Zwei Schlangentannen (Mia pectinata Dl 

 Botanische Zeitung 1882, sid. 778. 



4 Botanische Zeitung. Bd. 40. 1882. 



6 Bäume und Sträucher des Waldes. Olmutz 1889. Sid. 113 



" Caspary. Schrift. der physik.-ökonomischen Gesellsch. in Königsberg. Jahrg. 

 23. Königsberg 1S83. Jmfr. lig. Taf. II. För öfrigt hänvisas bär till en orm at 



tall, som af dr. Sylvén nästa år kommer att beskrifva "II 1° cm. 



långa barr. 



