SKOGSTRÄDENS RASER. BESTÅNDSBILDAND] ORUGRAN. 



Några i afseende på abnormiteten med ormgranen fullt jämförliga 

 halfraser känner man ej, öfverhufvud är ärftligheteri hos abnorma 

 mer väl litet studerad. Om ormgranen är en dylik halfras eller ej, kan 



endast afgöras genom att studera ormgranens åtkomma, Inåt vid man 

 har att se till att såväl fadern som modern äro ormgranar. I närva- 

 rande stund synes mig intet bestämdt tala emot att uppfatta ormgranen 

 såsom de mer eller mindre abnorma individen i en halfras, Del skulle 

 bättre stå i samklang med den erfarenhet, som flere gjort, att orm 

 granskaraktären ofta, men icke alltid visar sig först sedan individet en 

 tid förhållit sig såsom en vanlig gran eller också att ormgranskarak- 

 tären försvinner.' Stundom kan ju granen bli ganska stor, innan orm- 

 granskaraktären visar sig. 2 Vidare är det ju ganska vanligt att finna 

 ormgranar, hos hvilka vissa grenar äro normala. Mos halfrasen ha 

 såsom nyss omnämndes de abnorma individen samma anlag att bilda 

 normala individ som de personligen normala individen i rasen Det äl 

 då icke så egendomligt, att vissa delar af det abnorma individet visa 

 de anlag, som rinnas hos detsamma ehuru latent. Man har också sökt 

 förklara dylika individ såsom hybrider. En sådan förklaring har utan 

 tvifvel ett visst stöd i några hybriders egendomligheter, men något bevis 

 för, att förklaringen i detta fall är riktig, finnes ej. 



Caspary 3 omnämner, att de ormgranar, som han inplanterat i 

 trädgårdsjord, begynt att rikare förgrena sig efter omplanteringen. Arven 

 en sådan observation står bättre i samklang med uppfattningen af orm- 

 granen såsom ett abnormt individ i en halfras än med att betrakta den 

 såsom en särskild elementarart. 



Knappast något träd visar så många former i afseende på förgre 

 ningen, som granen. Många af dessa, såsom f. tabulaformis, f. globosa 

 (hela granen klotformig), ha mera karaktären af abnormiteter än af verk- 

 liga raser. Med all sannolikhet härstamma de från normala granar. 

 Den för dessa former utmärkande egendomliga förgreningen kan emeller- 

 tid visa sig på ett sent eller tidigt stadium. Af f. globosa finnas 

 individ, som helt och hållet äro klotformiga, och sädana, som att börja 

 med vuxit normalt och sedan blifvit klotformiga. Det är fullt analogt 



1 Schflbeler (citeradt arbete, sid. 412) omnämner etl 1 detta hänseende intn 

 meddelande af Th. M. Fries. I Uppsala botaniska trädgård uppdrog man fl 

 plantor af frö från en typisk ormgran, en enda af dessa blef lik moderträdet, m< 

 ä 15 år närmade sig tvenne andra med hänsyn till förgreningen ormgrmnen. SchQbel* 

 har flerfaldiga gånger utsått frö af ormgranar; dessa ha ofta 1 en åldei 

 egendomligt utseende, som sedermera försvunnit. Vid Hornberga hittades en yngre planta, 

 som hade utpräglad ormgranskaraktär. 



"■ Sylvén. Dichotyp gran etc. Citera.lt arbi 



1 Botanische Zeitung. Bd. 40. [882 



