SKOGSVÄRDSS1 VRELSI N^ i IDSK i I 



11. 12. 



FRÅN SKOGSVÅRDSSTYRELSERNA. 



Rättegångar och juridiska spörsmål. 



[Rtdigeradt aj Sekreteraren /Turis kan, i. Erik lAscll) 



12. Om tolkningen af de i 5 och 6§§ af lagen angående enskildes 

 skogar meddelade bestämmelser rörande afverkningsförbud. 



I 10 — 11 häftet af denna tidskrift för är iqo; förekom en uppsats af 

 jagmästaren J. E. Kinman »Om skogsvårdsstyrelsernas verksamhet., där å sid 

 421 (allm. upplagan) följande uttalande om afverkningsförbud lästes: Sedan 

 förbud erhållits och äfven om sådant icke begärts eller beviljats, skall enligt 

 lagens § 3 skogsvårdsstyrelsen söka träffa överenskommelse med den skyldige 

 angående de föreskrifna åtgärdernas verkställande. Detta bör ske inom utsatt 

 viss kort tid, på det att, om så behöfves, stämning må kunna uttagas inom 

 nämnda 30 dagar. Ty äfven om pant eller borgen sättes hos Kungl V 

 befallningshafvande, måste saken nog fullföljas genom stämning, däresl 1 

 enskommelse icke träffas.» 



Den sista meningen syntes mig något oklar, då jag inte ur densamma 

 kunde få ut, huruvida förf. afsåg, att eventuell stämning måste, äfven om pant 

 eller borgen ställts, uttagas inom 30 dagar. Emellertid tyckte jag mig af 

 sammanhanget rned det föregående förstå, att förf. åsyftade det nämnda. 



I de med anledning af ifrågavarande uppsats gjorda små anteckningar, 

 som jag därefter fick införda i i:sta häftet af tidskriften för i år, anförde jag 

 (sid. 50, allm. upplagan) i denna fråga: 



»Nederst å sid. 421 förekommer ett uttalande, som, ehuru något oklart 

 affattadt, tyckes gå ut därpå, att om efter afverkningsförbud pant eller borgen 

 sättes hos Kungl. Maj:ts befallningshafvande, stämning måste uttagas inimi 

 trettio dagar. Denna åsikt är emelleitid felaktig. 



Grunden till gällande föreskrift om att skogsvårdsstyrelse, då den vun 

 nit afverkningsförbud, har att inom trettio dagar efter det alt öfverexekntors 

 förordnande därom gafs, instämma sin talan till domstol och att förbudet 

 eljest går åter, är naturligen den, att då en afverkare blifvit underkastad ett 

 så starkt tvång, som ifrågavarande säkerhetsåtgärd medför, den allmanna 

 rättssäkerheten måste fordra, att skogsvårdsstyrelsen visar sig vilja fullfölja 

 saken och det med det snaraste. Men ställes nu pant eller borgen, så opp 

 hör ju afverkningsförbudet, och då finns ingen rimlig anledning, att skogs- 

 vårdsstyrelsen skall behöfva jäkta fram saken inom trettio dagar. 



Och hvad skulle, om herr Kinmans åsikt vore riktig, följden bli, ifall 

 styrelsen ej inom trettio dagar instämde saken till domstol: Den kan inte 

 bli annan, än att förbudet skulle återgå. Men furbudet har ju redan upp- 

 hört, i och med det att pant eller borgen ställts.» 



Skog mingens Tidskrift /. 



