go EDVARD WIBECK. 
härmed, visa, att ljungslåtter är förkastlig för skogskultur. Vid en dylik 
behandling bli alltid större eller mindre delar af ljungståndens basala 
stam- och grensystem kvar och från dessa utslå så ymniga skott, att det 
nya ljungståndet i regel blir betydligt tätare än det gamla, (fig. 31). 
Detta har till följd, att grenarna genom sitt ömsesidiga tryck hindras 
att sänka sig så starkt, som de annars med tilltagande längd och ålder 
pläga göra. På ljungslagna fläckar blir ljungen därför efter någon tid 
högre än på den bredvidliggande oslagna marken, ett förhållande som 
Ur Statens Skogsförsöksanstalts samlingar. Fot., förf., september 1908. 
Fig. 31. Ljungstånd, som upprepade gånger och senast för c:a 3 månader sedan afslagits 
med lie. Tack vare de talrika adventivskotten har ljungen blifvit mycket tät. Ljungen 
vuxen åa Fägerhult i Hinneryds s:n, Småland. 
Heidekraut, wiederholt und zuletzt vor 3 Monaten mit der Sense abgemäht, wonach eine grosse Menge Ad- 
ventivsprosse entstanden sind, 
i synnerhet var påfallande vid SCHOTTES besök på Fägerhults-ytorna år 
1900 och å Tölö-ytorna år 1901, och af honom omnämnes i respektive 
reseberättelser. En svag ljungbränning kan möjligen af liknande skäl som 
ljungslåttern så småningom leda till samma resultat, men i dylika fall 
kulminerar ljungens täthet och höjd senare än efter slåttern, och blir 
därför mindre farlig för en omedelbart efter branden följande skogskultur. 
Markberedningens nytta i förening med ljungens uppryckande fram- 
träder tydligt i försökskulturerna. Man jämföre med tillhjälp af tabel- 
