98 EDVARD WIBECK. 
göras vrutorna mindre och streckformiga, en tillräcklig storlek är t. ex. 
0,30 M. KX Ot2 M. i 1,5 M:S förband, och frömängden pr ruta sänkes, 
dock ej gärna under 50 frön pr ruta. 
Granen 
förekommer å försöksytorna i mycket få exemplar i förhållande till 
de utsådda frökvantiteterna; såsom tab. V visar, har i regel blott en 
bråkdels procent — högst 1,39, lägst o,oo3, — af granfröet gifvit upp- 
hof till ännu lefvande individer. I medeltal var trädprocenten för gran 
år 1908 blott 0,30, under det motsvarande tal för tallen var 2,74, d. v. s. 
omkring 9 gånger större. 
De flesta af granarna voro ännu efter 19-—-21 vegetationsperioder 
fullkomligt undertryckta, af storlek som björnmossa (Polytrichum) eller 
decimeterlånga plantor. Dylika exemplar, tagna från Tölö-ytorna, hvarest 
verkliga under af dvärgvuxenhet förekomma, i all synnerhet på afd. in 
och IV, afbildas i fig. 4 i HESSELMANS och SCHOTTES uppsats »Granen 
vid sin sydvästgräns i Sverige», Meddelande från Statens Skogsförsöks- 
anstalt (Skogsvårdsfören. Tidskrift) 1906. Somliga granar bilda något 
större buskar af ljungtäckets höjd eller föga mer; ofta ha de en gulak- 
tig färg, som vittnar om vantrefnad. Endast mycket få granar ha ett 
fullt friskt utseende och normal växt, men dessa individer öfverträffa 
vanligen i höjd tallen i samma grofleksklass, åtminstone var detta ge- 
nomgående fallet med tillväxten under 5-årsperioden närmast före mät- 
ningen. Stundom finner man en gran, som från ett starkt förkrympt 
stadium hastigt börjat öka sin tillväxt. Dessa förhållanden visa, att de 
hinder, som ljungmarken i regel uppställer mot granens växt, äro bundna 
vid orsaker, som kunna undergå snabba och lokalt starkt begränsade 
växlingar. Vackra exempel på enstaka snabbvuxna granar gifva ytorna 
n:o 131: III och IV samt framför allt n:o 19: III och IV. Däremot saknas 
dylika individer fullständigt på Tölö-fältet, n:o 133. 
En jämförelse mellan de olika parcellerna visar, att på de afdel- 
ningar, hvarest granen utsåtts ensam (resp. i blandning med björk), så- 
som å hälften af afd. 19: I och VI har den vuxit allra sämst, dylika af- 
delningar äro fullständigt eller nästan fullständigt blottade på gran af 
högre grofleksklass. Något gynnsammare för granen har en rutsådd 
med hopblandadt frö varit, afd. 131: II och IV, eller sådd i särskilda, 
med tallen omväxlande rader (resp. rutrader) i g/esare förband, såsom å 
afd. 19: II, VII, VIII och IX, och allra gynnsammast, till synes, ett sär- 
skiljande af tall och gran i enkelt alternerande rutrader i zZärare förband 
afds so: Iviock Vv. (2) 
! Se specialbeskrifningen, afd, 19: 1t1—V, ang. ovissheten, hur dessa ytor blifvit anlagda. 
