1287 FR. LOVEN. 
af samma ålder inom slutna bestånd. Äfven visade sig, att vid trädens 
friställande tillväxtökningen i regel är större i roten och de nedre de- 
larna af stammen än högre upp, t. ex. vid 6 a 12 meters höjd, hvar- 
igenom sålunda trädens formtal minskas. Af undersökningarna framgick 
äfven, att tallen kan i ungdomen vara starkt behärskad eller, som man 
stundom säger, undertryckt ända till 350 år, och vid denna tid ej hinna 
större höjd än 6 meter, men dock i en mängd fall äga förmåga att icke 
desto mindre repa sig och uppväxa till grofva dimensioner, så framt den 
då frigöres från trycket. Tydligt är dock, att dylika individer inom 
likåldriga bestånd, på grund af sin efterblifvenhet i allmänhet, vid vanlig 
omloppstid stanna i V och VI grofleksklassens träd. Om de ej genom 
lämplig huggning fristallas före 90 års ålder, tyckas de sällan hafva för- 
måga att tillgodogöra sig det ökade utrymmet och ljustillströmningen. 
Däremot synas träd, som länge varit behärskade inom beståndet, men 
vid 00 år hunnit till den groflek, som motsvarar IV-—III klassens träd 
— d. v. s. hafva då vid 6 meters höjd en diameter af minst 18—19 
cm. — äga förmåga att draga fördel af ljushuggningen, äfven om den 
verkställes först vid trädens 120 å 130 år, och detta desto senare och 
med större verkan, i ju högre grofleksklass träden vid friställningen be- 
finna sig. Äfven de båda största grofleksklasserna (I och II) visa vid 
ljushuggningar eller fröträdsställningar en väsentligt ökad tillväxt, hvilken 
torde bero mera på den genom andra träds borttagande minskade striden 
om näringen än på ökadt ljustillträde, enär de ju redan i det slutna be- 
ståndet stått med sina kronor fria. Naturligtvis bidrager den vid friställ- 
ningen ökade näringsmöjligheten till ökad tillväxt äfven hos de smärre 
grofleksklasserna. men då denna ökning i regel synes uteblifva, då de 
friställas vid högre ålder, må den långvariga frånvaron af det lifgifvande 
ljuset anses vara den egentliga orsaken till den hämmade tillväxten och 
oförmågan att efter friställning öka densamma.» Af undersökningarna 
framgår äfven, att i blädade, olikåldriga skogar ungskog, som i ända till 
30 år varit sidotryckt af äldre träd, kan räddas, om den snart befrias 
därifrån. Men att däremot få de smärre träd inom dylika skogar, som 
äro af samma höga ålder (150—200 0. s. v.) som de gröfre träden, men 
ej hunnit gröfre diameter vid denna tid än t. ex. 14—16 cm. vid 6 
meter, att nämnvärdt öka sin tillväxt, synes icke vara möjligt, hvarför 
de fortast möjligt borde borttagas för att lämna plats åt yngre, växtli- 
gare skog.» 
Nu torde någon fråga, hvarifrån jag fått de siffror, som äro införda i 
sista kolumnen af de förut lämnade tabellerna (Tab. 2—4) till jämförelse med 
ökningssiffrorna under ljusningstiden. Jo, de äro tagna ur tab. 11 i mitt 
arbete »tallens och granens tillväxt i Värmland.> Ihågkommas må, att 
