EN NY FIENDE I VÅRA PLANTSKOLOR. 185" 
kade barken och i veden hos döda plantor kunde inga organismer upptäckas, 
hvilka kunde anses vara orsak till sjukdomen. HARTIG ansåg därför, att 
plantornas sjukliga förändringar framkallats genom en sen frost — en 
sådan inträffade också det året i midten af maj månad — som bragte 
den förut af regn uppblötta marken att frysa. Genom jordens däraf 
framkallade volymförminskning hade ett så starkt tryck utöfvats på de 
späda, icke frusna stammarna, och speciellt på den i jordytans nivå 
liggande delen af kambiet, att detta senare, som redan inträdt i verk- 
samhet, sönderpressats och dödats, utan att man utvändigt kunde skönja 
något skadligt ingrepp. Den starka ansvällningen af stammen ofvan det 
dödade stället förklarades däraf, att de i bladen beredda näringsämnena, 
som transporteras nedåt i barken, icke kunnat öfverskrida den förtorkade 
barkzonen och sålunda genom sin lokala anhopning gifvit upphof till en 
abnorm tjocklekstillväxt. 
Enligt hvad som framgår af TUBEUF'S i ofvan anförda arbete gjorda 
uttalande (sid. 41), hade emellertid HARTIG själf sedermera gjort iakt- 
tagelser, som kommo honom att misstänka, att ett svampangrepp kunde 
vara anledning till sjukdomen. Denna hans förmodan bekräftades också 
af TUBEUF, hvilken såsom redan nämnts under namn af Pestalozzia har 
figi Nn. sp. beskref den Svamp, som var sjukdomens verkliga orsak. 
TUBEUF hade då åter anträffat angripna gran- och silfvergransplantor. 
Ungefär samtidigt hade Svampen uppmärksammats äfven i Dan- 
mark. Under femårsperioden 1883—1888 hade ROSTRUP (Undersogelser 
over Snyltesvampes Angreb paa Skovtreer i 1883—1888. — Tidsskr. for 
Skovbrug, bd 12, Kjobenhavn 1891, sid. 228) fått emottaga 1—3-åriga barr- 
trädsplantor, särskildt af vanlig gran och ädelgran, som voro dödade af Pe- 
stalozzia. ROSTRUP kunde äfven fastslå, att svampen ej valde sina offer 
enbart bland barrträden, äfven bokplantor blefvo utsatta för dess ödes- 
digra angrepp. Vid ett besök i en plantskola i slutet af augusti månad 
fann han, att omkring 10 procent af de under året uppdragna plantorna 
hade dödats, och i en annan plantskola visade sig äfven äldre plantor 
vara infekterade. 
Samma år som ROSTRUP gjorde detta meddelande, hade TUBEUF 
(Erkrankung junger Buchenpflanzen. — Forstl.-naturwiss. Zeitschr., Män- 
chen 1892, sid. 436) ånyo anledning att omnämna sjukdomens uppträ- 
dande i Sydtyskland, denna gång bland löfträd, särskildt bok. På flera 
ställen i Franken voro omkring 30 procent af själfsådda plantor i äldre 
bokbestånd sjuka eller dödade, och i trakten af Augsburg var sjukdomen 
så häftig, att ända till 75 procent af bokplantorna, såväl själfsådda som i 
plantskolor uppdragna, dogo ut. Det visade sig äfven, att icke ens 5 
år gamla bokar undgingo svampens angrepp, och flerstädes fann man 
