EN NY FIENDE I VÅRA PLANTSKOLOR. 189" 
Angrepp af P. hartigi synas alltid åtföljas af sådana utvecklingsför- 
lopp. En undersökning af nu ifrågavarande silfvergransplantor gaf 
vid handen, att den nedersta delen af det förtjockade stampartiet helt 
och hållet hade karaktär af öfvervallningsväfnad. Denna skjutes här 
som en manschett ned öfver den dödade barkzonen. Plantorna voro 
på hösten, då de upptogos, två år gamla. På den insnörda stamdelen 
hade dock af den andra årsringen endast utbildats några få trakeider 
i radiär riktning. Kambiet har sålunda varit i verksamhet en kort 
tid på våren, innan svampen hunnit in till och dödat detsamma. 
På ett snitt af stammen från själfva öfvergångsområdet till den ansvällda 
delen finner man ofta en till synes högst egendomlig utbildning af den 
andra årsringen (fig. 5). Denna utbildning tar sig ibland ett sådant ut- 
tryck, att man kunde vara frestad att tro, att tre årsringar hade utvecklats. 
På den här meddelade bilden ser man, att vedbildningen under andra 
året till en början förlupit fullt normalt — i detta fall ha omkring 7 tra- 
keider hunnit anläggas i radiär riktning (den med a betecknade zonen) 
— men så har det helt plötsligt inträdt ett afbrott i utvecklingen. Svamp- 
giftet har nått upp till kambiet och dödat det på den höjd af stammen, 
där snittet är taget. Rundt om det färdigbildade vedpartiet finner man 
sålunda en smal zon hoptryckta och starkt brunfärgade, döda celler (56). 
Utanför denna uppträder emellertid ett ensidigt utbildadt vedparti (c), 
som på tvärsnitt är skärformadt, och som omsluter ungefär två tredje- 
delar af den innanför liggande veddelen Detta parti är dock icke som 
det vid första påseende kan synas en ensidigt utbildad tredje årsring. 
Genom de innersta trakeidernas ovanliga storlek och oregelbundna an- 
ordning ger det sig tillkänna såsom uppkommet från den nedväxande 
öfvervallningsväfnaden, hvilken bildar såväl ved- som bastelement. 
Plantornas försök att öfvervalla svampsåret och återställa den ge- 
nom angreppet upphäfda kontinuiteten i stammens bark lyckas dock i 
detta fall icke. I själfva verket kommer sålunda denna svampsjukdom 
att verka på samma sätt som en ringbarkning. Som bekant medför 
denna alltid förr eller senare trädets död, hvilket beror därpå, att möjlig- 
heten för roten att erhålla organisk näring blifvit afskuren. 
Siukdomens bekämpande. 
Som jag redan framhållit i det föregående, kan sjukdomen under- 
stundom blifva ganska elakartad. Som medel mot densamma rekom- 
menderas i allmänhet att uppbränna alla de plantor, som blifvit an- 
gripna. Sjukdomsfröet är vid denna sjukdom säkerligen mycket lättare 
