EN NY FIENDE I VÅRA PLANTSKOLOR. OSSE 
uppträda i dylika kulturer (fig. 10). Vid omböjningen snor sig den 
tillbakaväxande hyfspetsen ofta så tätt om hyfens bakre del, att det 
ser ut, som om en sammansmältning ägde rum. Liknande utvecklings- 
förlopp har VoGES (Uber die Pilzgattung Hendersonia BERK. — Bot. 
Zeitg, 68 årg., hft. V, Leipzig 1910, sid. 97, fig. 9), nyligen beskrifvit 
från kulturer af Hendersonia piricola. De konidier, som uppstå på 
dessa undernärda mycel, äro oftast i saknad af hårbildningar och blifva 
af Hendersonia-typ, d. v. s. bestå af ett mindre antal sinsemellan lik- 
Fig. 10. Spiralformad slyngbildning af en hyf från en kultur i destilleradt vatten, —1290/.. 
Spiralförmige Schleifenbildung einer Hyphe aus Kultur i a. dest. 1260/,, 
värdiga, bruna celler (fig. 7 £). Rätt ofta finner man emellertid äfven 
sådana, hvilka bevarat något af sin ursprungliga karaktär. De sam- 
mansättas af fyra celler, två bruna celler i midten samt tvenne lika 
formade men glasklara ändceller. Konidier af detta slag öfverensstämma 
fullständigt med dem, som äro utmärkande för en svamp, tillhörande 
det släktet Pestalozzsia mnärstående släktet Coryneum, C. pestalozzioides 
SaCc. (ALLESCHER, Fungi imperfecti. — Rabenhorst's Kryptogamen- 
flora, Lfg. 85, Leipzig 1902, sid. 649, fig. c). 
Af ofvanstående framgår huru ofantligt litet fixerade karaktärerna 
äro hos P. /hartigi, och sannolikt äro de väl detta äfven hos andra 
arter till detta och närstående släkten. Det sagda må alltså tjäna-som 
en illustration till de stora svårigheter, med hvilken art- för att icke 
säga släktbegränsningen har att kämpa, när det gäller dessa lågt stå- 
ende svampgrupper. 
