SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, FACKAFDELNINGEN. IOII, H. 5. 
Om beståndshistorik. 
Af CARL BJÖRKBOM. 
År 1908 framhöll jag i en kort uppsats i Skogsvårdsföreningens 
tidskrift önskvärdheten af beståndshistorik. Då frågan otvifvelaktigt är 
af stor vikt, har jag ansett mig kunna åter bringa saken på tal. Härtill 
har jag närmast blifvit föranledd af en uppsats i aprilhäftet af Forst- 
wissenschaftliches Centralblatt »Uber die Notwendigkeit der Anlegung 
von Bestandschroniken zur Sammlung und Sicherstellung von Erfahr- 
ungen im Forstbetrieb> af Forstmeister TIEMANN, Göttingen. Ett referat 
af uppsatsen torde vara af intresse för tidskriftens läsare och möjligen 
i sin mån bidraga till frågans lösning. 
Tar man hänsyn till den långa tidrymd, säger författaren, som för- 
flyter från ett bestånds grundläggande till gallringarnas och slutafverk- 
ningens utförande, betänker man dessutom, att resultatet af alla för- 
yngringsmetoder, naturliga eller konstlade, liksom olika afverkningar vid 
beståndsvård först efter ett flertal år göra sig märkbara samt först då 
kunna lära oss, om vi valt och utfört våra skogsvårdsarbeten rätt, så 
följer häraf, huru förtänksamt skogsmannen måste handla, huru han all- 
tid måste hafva i minnet, att begångna fel först sent och ofta aldrig 
kunna botas. 
För att i största möjliga grad undvika misstag är det ej tillräckligt 
att iakttaga af framstående fackmän uppställda, på vetenskapliga under- 
sökningar och praktiska erfarenheter stödda läror, utan vi måste studera 
och lära af vårt eget och våra företrädares arbeten på ifrågavarande 
skogsområde. Vi äro äfven skyldiga att till våra efterträdare öfver- 
lämna de af vårt eget arbete å detta skogsområde samlade erfarenheterna. 
För att hämta lärdomar ur praktiken och göra dessa tillgängliga 
och fruktbringande är det obetingadt nödvändigt, att alla åtgärder i 
skogsskötsel antecknas och resultaten af dem noggrant iakttagas. 
Dessa anteckningar göras lämpligen i form af en beståndshistorik. 
Författaren erinrar om att de årliga uppgifterna om kulturer, afverk- 
ningar och vägbyggnader liksom äfven anteckningarna i hushållnings- 
planerna öfver hufvud taget endast lämna sifferuppgifter, under det att 
