198" CARL BJÖRKBOM. 
Alla uppgifter skola vara kortfattade och koncisa, med undvikande 
af onödiga detaljer. 
I min förut omnämnda uppsats i tidskriften år 1908 omnämner jag 
ett af Statens Skogsförsöksanstalt i april 1908 utsändt cirkulär, i hvilket 
anhålles om uppgifter angående kulturförsök med utländska trädslag, och 
påpekar huru på grund af att beståndshistorik saknas i många fall de 
begärda uppgifterna ej kunna lämnas. I år föreligger från Statens Skogs- 
försöksanstalt ett cirkulär till norrländska skogsägare och skogsmän som 
kraftigt bekräftar min åsikt om beståndshistorikens värde. >»Af största 
betydelse för vissa af skogsförsöksanstalten planlagda arbeten,» säger 
cirkuläret, är en så fullständig kännedom som möjligt om de försök, 
hvilka i större eller mindre skala i Norrland blifvit gjorda öfver mark- 
beredningens inflytande på återväxten. Värdefulla vore i all synnerhet 
upplysningar om äldre dylika försök, af hvilka redan vissa positiva eller 
negativa resultat kunna skönjas. 
Med markberedning afses i detta fall endast sådana åtgärder, hvar- 
vid man genom underväxtens bortrödjning, bränning eller kringspridning 
af ris, markbetäckningens och torfvens partiella afflående etc. sökt öka 
markens mottaglighet för naturlig eller konstlad sådd samt gynna de 
unga plantornas vidare utveckling.» 
Finnas ej härom anteckningar, det vill med andra ord säga bestånds- 
historik, och i de allra flesta fall torde sådana saknas, blir det svårt att 
lemna utförliga och tillförlitliga uppgifter. I många fall hafva de som 
utfört arbetena flyttat till andra verksamhetsområden eller aflidit, och 
finnas då ej anteckningar, kunna kanske värdefulla erfarenheter gått 
förlorade. 
» Just för den norrländska skogshushållningens utveckling tror jag att 
beståndshistorik vore af stort värde. Just här tror jag ett samarbete 
mellan skogsförsöksanstalten och reviren vore af stor betydelse. I många 
fall torde samarbetet kunna ske just genom en beståndshistorik. För- 
söksanstaltens ofvan omnämnda cirkulär pekar tydligt i denna riktning. 
En verklig skogsskötsel börjar mer och mer få insteg i Norrland. 
Ungskogen vårdas, gallringar och ljushuggningar utföras; hyggena be- 
handlas för att underlätta själfsådden; skogssådder och skogsplanteringar 
utföras; sumpmarker utdikas. I alla dessa fall gäller det att samla er- 
farenheter, göra iakttagelser för att på dessa utveckla principer och 
metoder för den norrländska skogsskötseln, som ännu befinner sig på 
experimentets stadium. Just i ofvan berörda hänseende har en bestånds- 
historik en viktig uppgift. 
För att nå målet kan man ej gå fram på frivillighetens väga, och 
låta hvar och en arbeta på sitt sätt. Här behöfves metod och sam- 
