SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, FACKAFDELNINGEN IQ1II, H. 8. 
LITTERATUR. 
Skogsbotanik och jordmånslära. 
Haack, Der Schiättepilz der Kiefer. — Zeitschr. fär Forst-u. Jagdwesen, 
h. 4—6, Berlin 1911. 
Allt sedan år 1852, då GÖPPERT påvisade, att tallens s. k. skyttesjuka 
förorsakades af en svamp, har skyttefrågan oafbrutet stått på dagordningen, 
och de många afhandlingar, uppsatser och notiser i detta ämne, som hittills 
skådat dagens ljus, äro nästan oräkneliga. Ett nära sextioårigt studium har 
emellertid icke kunnat föra frågan närmare sin lösning, än att det tvifvels- 
utan betydelsefullaste arbetet på området utkommit af trycket först i dessa 
dagar. Den långvariga och ingående undersökning, som Oberförster HaAACK 
i egenskap af assistent vid det mykologiska laboratoriet i Eberswalde utfört 
öfver tallens skyttesjuka torde nämligen ha lämnat slutgiltigt svar på de många, 
viktiga spörsmål, som ännu stodo öppna beträffande denna sjukdoms natur. 
Studiet af sjukdomen i det fria har föregåtts af ett detaljeradt studium 
af svampens lifsbetingelser i renkultur. Som näringssubstrat användes därvid 
maltextraktlösning, extrakt på tallbarr, agar-agar och gelatin. Så odlade ges 
friska sperer inom loppet af 24 timmar — groningen tar icke ens i rent 
vatten längre tid i anspråk. Mycelets tillväxt förlöper raskt, och utvecklingen 
gynnas påtagligt af värme; vid + 19? växer svampen 11 gånger fortare än 
vid + 1”; vid högre temperatur än + 19? minskas tillväxten ånyo för att vid 
+ 35” alldeles upphöra. Intressant är den ytterligt stora känslighet för otjän- 
lig eller förgiftad näring, som svampen uppvisar. Redan en kopparvitriollös- 
ning (bordeauxvätskans verksamma beståndsdel) med en koncentration af 
I : 10000 är tillfyllest, för att utvecklingen skall afstanna; i en lösning af 
I :1 000 dö såväl sporer som mycel omedelbart. 
Svampens fertila stadier kunde icke erhållas genom odling på ofvan an- 
förda substrat. Först när mycel öfverfördes i döda, steriliserade barr, fram- 
kommo efter kort tid och i stor mängd pyknider. De i dem bildade koni- 
dierna sakna förmåga att gro och äro sålunda utan betydelse för sjukdomens 
spridning. Apothecier erhöllos endast på sådana infekterade barr, som utla- 
des fritt i luften på ett underlag med konstant fuktighet. Den tid, som er 
fordrades för deras utveckling, växlade mellan 60 dagar och mer än ett år. 
Afven i det fria är svampen i hög grad beroende af vatten för apothecie- 
bildning, vattnet måste dock tillföras barren i flytande form som regn eller 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift, Fackafdelningen 1911. U 
