TAXATORISKA UNDERSÖKNINGAR ÖFVER SKOGSTRÄDENS FORM. 204 
Detta förfaringssätt ansåg jag mig böra tillgripa äfven af en annan 
orsak, nämligen därför, att mitt studium af barktjockleken påvisade 
sådana variationer, att ett betydligt större undersökningsmaterial erfor- 
drades för dess utredande, än hvad jag disponerade, och som var 
tillräckligt för vedkroppens analys. Dessutom hade man ej ens med 
det största och bästa material kunnat komma till samma inblick i stam- 
byggnaden, som den nu använda metoden medgifver. Detta har ju 
sin grund däri, att felmöjligheterna blifva betydligt flera vid mätning på 
bark. Om det vore lika antagligt, att ex å bar ved uppmätt diameter 
vore felaktig, som att den vore riktig, så måste, om denna diameter 
räknas i procent af brösthöjdsdiametern, som äfven den kan vara felaktig 
(hvilket den ofta är), uppkomma 3 möjligheter till erhållande af fel mot 
t möjlighet att få rätt (om båda diametrarna äro rätta). 
Göres emellertid samma mätning på bark, kunna genom barkens 
och vedens samtidiga felaktigheter ej mindre än 15 utsikter till felaktig- 
het i dimensionen uppkomma mot hvarje möjlighet till felfri kombina- 
nation. Att barkens obeständighet ej förringar dessa »utsikter» synes 
längre fram. 
Häraf inses dels svårigheten för att ej säga omöjligheten att vid 
behof af stor noggrannhet uppleta ett tillräckligt stort och representativt 
material för mätning på bark, speciellt vid fördelning af träden i en 
större mängd höjd- och formklasser, en metod, som t. ex. MAASS m. fl. 
användt, dels ock fördelen med uppställande af en god matematisk for- 
mel för afsmalningen, så att mätningsfel och andra tillfälliga fel ej komma 
att inverka på slutresultaten. Likaledes bör häraf förstås svårigheten att 
påträffa enskilda träd, som i a//a delar stämma öfverens med äfven de 
bästa afsmalningsserier, en sak som nämligen ofta ej tillräckligt tages i 
betraktande, när man t. ex. för kontroll önskar pröfva för praktiskt bruk 
afsedda tabeller. 
På grund af ofvanstående omständigheter har jag sålunda utfört 
diametermätningen af profstammarna under bark med början vid bröst- 
höjd eller 1,; meter från marken, samt därefter som förut på hvarje 
tiondel af stamdelen ofvan brösthöjd. Denna af A. OPPERMANN först 
föreslagna mätningsmetod tillåter jämförelse mellan stammar af olika 
längd. 
Sedermera ha de öfre diametrarna på vanligt sätt satts i procent- 
förhållande till brösthöjdsdiametern, hvarvid s. k. diameterkvoter upp- 
kommit, af hvilka den å 5/,, eller å midten ofvan brösthöjd, under namn 
af absolut formkvot, användes att namngifva trädets form eller formklass; 
ett träd, hvars midtmåttt. ex. utgör 65 2 af brösthöjdsdiametern, säges så- 
lunda ha formkvot 0,65 eller gå i formklass 0,65 0. s. v. Denna vid tiondels- 
