288 TOR JONSON. 
mätning fullt naturliga och äfven från andra synpunkter synnerligen an- 
vändbara klassificeringsmetod har emellertid, sedan första delen af denna 
undersökningsserie framlades, varit föremål om ej för utdömanden, så 
dock för »beklaganden» af MAASS i hans senaste uppsats om tallen, där 
fört. såväl fortfarande använder, som dessutom varmt söker försvara den 
s. k. oäkta formkvoten, hvarvid den öfre formbestämmande diametern 
tages på hela trädets midt eller c:a 50 å 60 cm. nedom femte tiondels- 
måttet. Som MAASS emellertid samtidigt själf till sist erkänner den 
oäkta formkvotsklassificeringen vara en »teoretiskt mindre riktig metod>, 
hvars fördelar uteslutande skulle ligga i att den genom en viss hittills- 
varande användning kunde till jämförelse framvisa en del redan nådda 
vetenskapliga resultat, så måste jag tills vidare känna mig nöjd med 
detta första medgifvande, för att i en kommande uppsats klart kunna 
visa, att man med den absoluta formkvotklassificeringen kan nå afsevärdt 
bättre såväl praktiska som teoretiska resultat, än hvad hittills uppvisats 
med den oäkta. 
Då de af mig här åsyftade resultaten ej för MAASS äro fullständigt 
obekanta, synes det mig ha varit lämpligare att spara »beklagandena», 
tills det visat sig, att min använda metod ej lyckats framföra något 
nytt af värde. Att MAASS med sina yttranden å sid. 213 skulle vilja 
motsätta sig alla försök till att slå in på nya vägar, därför att man i 
Tyskland /äzztlls ej lyckats bättre på desamma än -på äldre, mera kända, 
men mindre utvecklingsbara, vore väl att allt för mycket misstro veten- 
skapens möjligheter till vidare utveckling; eller måhända riktar sig MAASS 
misstro endast mot möjligheten att utanför de sedan gammalt erkända 
tyska vetenskapliga kretsarna föra fram saker, som där ej först fått 
sanktion på användbarhet. 
Vare härmed huru som helst, så framstår för mig, efter två års 
användning i det praktiska taxationsarbetet, den absoluta formkvots- 
klassificeringen långt mera öfverlägsen nu, än då jag först enbart teore- 
tiskt vägde dess förtjänster, hvarför jag nu ej ens har ringaste tanke 
på att reflektera öfver MAASS råd att offra denna »teoretiska nyck>, 
isynnerhet som den redan på kort tid fått långt större användning och 
erkännanden, än ens jag själf vid dess första framläggande vågat hoppas. 
Jag har sålunda fortfarande som nämnts klassificerat mitt material 
efter den absoluta formkvoten inom bark, och därvid erhållit 4 form- 
klasser, nämligen 0,65, 0,70, 0,75 Och 0,80, hvarvid t. ex. formklassen 
0,65 omfattar träd med en formkvot från o0,625 till 0,675 O. S. V. 
För studium af materialet finnes detsamma framlagdt i tab. 1, där 
träden dock af utrymmesskäl efter stigande höjd sammanförts i grupper 
med 5 i hvarje. Härigenom ha äfven i viss mån höjdklasser bildats, 
