202E TOR JONSON. 
har jag försökt jämka den HÖJERSKA ekvationen för att erhålla bättre 
öfverensstämmelse med ur naturen hämtade talvärden. Dessa försök ha 
resulterat i införandet af en ny konstant i den HÖJERSKA ekvationen, som 
ju ursprungligen löd: 
d C 
DE C log SE 
där I = brösthöjds- eller basdiametern, 4 = en öfre sökt diameter, lig- 
gande /Z från toppen, samt C och c konstanter, växlande för olika 
formklasser. 
Efter införandet af den nya konstanten, som vi generellt kunna 
kalla 4, får ekvationen följande utseende: 
FL 
BIEN c 
HRT NOTER , 
och då jag på experimentell väg fått god öfverrenstämmelse i alla form- 
klasser med ett konstant värde på 4 = 2,5; sättes sålunda fallens afsmal- 
ningsekvation till: 
där C och c som förut växla för hvarje formklass. 
I hvad mån denna nya konstant fyller sin uppgift visas längre fram 
i tab. III vid jämförelsen mellan uppmätta och beräknade värden; här 
vilja vi emellertid först något diskutera dess natur. 
Fl 
5 
Därför sätta vi äfven / = 2,5, då uttrycket log É utbytes mot 
c++ 2,5 —2,)5 
C 
gg = log > =log 1; men log i = 0; alltså blir enligt nya 
(Aj 
afsmalningsekvationen äfven dZ=0 på afståndet 2,5 2 från toppen. 
Häraf inses, att den insatta nya konstanten 4 sålunda måste beteckna 
samma storhet som / eller Zz af stamdelen ofvan brösthöjd och blir 
dessutom effekten af värdet 6 = 2,5, att hvarje diametermått kommer att 
beräknas, som låge det 2,; Zz högre upp efter stammen, hvarigenom 
lägre diametervärden erhållas speciellt i toppen och i de bästa formklas- 
serna, där afsmalningen i de öfversta sektionerna sker mycket fort och 
en upplyftning 2,5; 2 i höjd sålunda kommer att spela större roll. 
För att få tallen att följa granens ekvation borde sålunda längden 
ofvan brösthöjd tänkas kapad med 2,5 2 och det ofvanför liggande 
stycket sålunda ej betraktas som stam utan som grenar, 
Vid grafisk framställning af stamkurvan enligt de på hvarje tiondel 
af längden uträknade diametrarna bör dock måttet från sista tiondelen 
