TAXATORISKA UNDERSÖKRINGAR ÖFVER SKOGSTRÄDENS FORM, 309" 
Af tabellen framgår, att den inverkan olika barktjocklek utöfvar 
på stamformen i sin helhet är ganska betydande, speciellt vid jämfö- 
relse med den noggrannhet, vi i dessa undersökningar i allmänhet söka 
röra OSS. 
För bättre öfverblick sammanställas här alla våra hittills beräknade 
afsmalningsserier i formklass o,6s bredvid hvarandra med afrundade 
procenttal. 
Diameter vid sektion Oo I II III IV V VI VII VIII IX 
(ERAN Pass sas x00Mi9A NR ESS 8 73,1 005 55 45 33 18 
KALLUtan tt DATK ooor benen 100 94 88 SI 73 65 55 44 31 15 
med tunn bark... 100 92 86 79 72 05 57 47 34 18 
» mm. medeltjock bark 100 91 34 78 72 65 57 48 36 19 
» med tjock bark... 100 90 83 Sf HU 605 57 48 37 20 
Tallbarken åstadkommer sålunda vid lika formklass brist i nedre 
delen, men öfverskott i toppen i jämförelse med t. ex. en lika grof gran. 
Detta blir alltså samma effekt, som rotansvällning i brösthöjdsdiametern 
medförde, enligt hvad vi visade i granundersökningen sid. 38 ff. Tal- 
lens stamkurva blir härigenom mer eller mindre starkt S-formig, alltefter 
förekomsten af tjockare eller tunnare bark. 
För att än mera öfverskådligt illustrera denna stamformens föränder- 
lighet inom samma formklass (0,6s), samt barktjocklekens inverkan därpå, 
har i fig. 1 grafiskt upplagts de i tab. II och VIII beräknade värdena 
för dels en barkad, dels en med »mellansvensk» bark, 11,0 2, försedd 
stam. Till jämförelse inläggas äfven två af MAASS uppmätta afsmalnings- 
serier, den ena från sista afhandlingen, 118 träd, 12 å 13 70 bark, den 
andra 34 träd från 1908 års Särna-material med 8 å 9 "0 bark; höjden 
20,7 meter. 
Som synes äro de fyra kurvorna endast lika i de båda klassbestäm- 
mande punkterna, vid midten och brösthöjd, men följa annars hvar sin 
väg, dock på, som man kan säga, fullt typiskt sätt. Den teoretiska 
kurvan grundad på medeltjock bark är ju härvid mycket väl placerad 
mellan de andra ytterlighetsfallen med tjockare och tunnare bark. 
För att lämna några ytterligare exempel på de uträknade seriernas 
tillämplighet framlägges här nedan en jämförelse mellan en del å olika 
trakter uppmätta, samt af mig på grund af medelformklassen beräknade 
afsmalningsserier enligt för trakten antaglig barktjocklek. 
Öfverensstämmelsen är ju på vissa ställen utmärkt och i allmänhet 
öfverallt så god, som man kan ha rätt att begära, så länge man måste 
röra sig med tvenne ej behärskade felkällor, nämligen skillnaden i bark 
samt högt gående rotansvällning. 
Om denna senare abnormitet, som rätt utförligt behandlats vid gran- 
