328+ TOR JONSON. 
Till sist torde äfven möjligen någon vänta sig skillnad i stamform 
på grund af olikhet i härstamning för t. ex. Sverige och Österrike. Någon 
sådan skillnad vill dock jag absolut zc£e förutsätta, emedan lagarna för 
stambyggnaden otvifvelaktigt äro desamma, hvar trädet än står. Möj- 
ligen kunna ju dock olika grofva grenar eller skillnad i bark spela någon, 
ehuru obetydlig roll på stammens form och innehåll. 
Till jämförelse framlägga vi nu sålunda i tab. XV sju på olika sätt 
framställda formtalsserier för de oäkta klasserna 0,60, 0,65, 0,70 OCh 0,75. 
I jämförelsen ingår endast den af mig själf som »allmän» af- 
sedda serien, ursprungligen härledd för tall inom bark, och skiljande sig 
från granserien med endast någon bråkdels 2. För de öfriga serierna 
har uträknats den procentuella differensen från dessa »normala» formtal. 
Öfverensstämmelsen mellan de olika serierna torde få anses anmärk- 
ningsvärd, i synnerhet som vissa olikheter äro lätta att förklara. Att 
sålunda lägsta formklassen, 0,60, i de flesta naturliga serier vill ge rela- 
tivt lägre formtal än de »normalbyggda>», var ju endast att vänta till 
följd af klassens påvisade natur af »skräpvrå». 
Bristen i de naturliga seriernas högsta höjdklasser ligger lika tyd- 
ligt i inblandning af träd med hög rotansvällning. Efter dessa »förkla- 
ringar» är det endast den af MAASS senast framställda tallserien, som 
företer sådana olikheter, att den förtjänar att ytterligare tagas i betrak- 
tande, i synnerhet som den flerstädes med öfver 4 2 skiljer sig från 
såväl SCHIFFELS som MAASS' egna år 1908 framlagda undersökningar. 
Förklaringen härtill kunde jag först finna genom granskning af 
grundlagsmaterialet, då det visade sig, att de utjämnade formtalen ej 
följde de siffror, materialet angaf, utan voro dels genomgående sänkta. 
för de större höjderna, men höjda för de lägre, dels ock sänkta för hela 
formklassen 0,60. Den senare fullt afsiktliga ändringen beror på, att 
MAaASS ansett sig finna, att formtalen för de olika formklasserna borde 
ligga i aritmetisk serie, ett antagande som dock enligt mitt förmenande 
hvarken i den sista eller förra tallundersökningen finner stöd hos under- 
sökningsmaterialets beskaffenhet. 
För att få en uppgift på storleken äfven af den andra, sannolikt 
genom upprepade grafiska interpoleringar oafsiktligt erhållna skillnaden 
mot det naturliga materialets värden, har jag uppställt tab. XVI genom 
att jämföra den å materialet funna formhöjden ' med efter MAASS' bearbet- 
1 Då formhöjderna ändras med höjden i aritmetisk serie, hvilket däremot formtalen 
icke göra, är det riktigare vid sammanräkning af medeltal för olika höjdklasser att först 
uträkna medeltalet i formhöjd och därur erhålla formtalet genom division med medelhöjden, 
än att taga formtalet direkt som medeltal af samtliga träds formtal. Den senare metoden, 
som användts af bl. a. MaaASssS ger på hans medeltal för alla höjdklasser någon procent högre 
slutvärden, hvilket äfven kommer att inverka på slutresultatet, då de på detta sätt erhållna 
