TAXATORISKA UNDERSÖKNINGAR ÖFVER SKOGSTRÄDENS FORM. 329" 
ning beräknade tal, med skillnad för träd af dels 6—9 meters längd 
och dels öfver 21 meter samt för formklasserna 0,60—0,75. 
Tab. XVI. 
; | Erorr möki lass 
Höjd- < 2 I : 
I 
klasser | 0,60 0,65 0,70 0,75 0,80 
meter Summa formhöjd i meter 
6—9 Af materialet erhållen ......... 44,5 179,1 530,2 818,5 341,3 
|EESsUNDATAS SI beräknad ss ssd. s.scs 43,3 | 179,3 535:0 828,3 345,3 
| MÖJKETeENS docka steder | 525896 TEE OR Al LOS9) LG ra 2 | + 1,2 
21—33 | Af materialet erhållen ;........|] 595:3 | 1,670 1,096 2,184 er 
» MaAass beräknad.... 580,4 1,641 1,073 | 2,134 = 
HDTKETen SA ds Ad assasdederr | 2,6 - 1,8 2,1 | 253 — | 
Af sammanställningen framgår att de af MAaASS härledda formtalen 
för träd öfver 20 meter skulle uppskatta ett par 2 för lågt, men för 
kortväxta någon > för högt. Bortelimineras denna i bearbetningen 
befintliga källa till afvikelse kunna de kvarstående differenserna i det 
närmaste förklaras med den inverkan materialets större barktjocklek bör 
ha på formtalet. 
Observeras bör slutligen, huru liten skillnaden är mellan de olika 
serierna för träd af medellängd eller sådana, som oftast bli föremål för 
uppskattning; de obetydliga differenserna belysas öfver hufvud rätt väl 
af det faktum, att t. ex. uppskattning med 1 meter långa sektioner å lig- 
gande stammar uppgifves i medeltal skola ge c:a 3 2 högre resultat 
än med 3 meters sektioner och dock anses båda dessa uppskattnings- 
metoder praktiskt taget mycket tillförlitliga. 
Få torde sålunda de tillfällen vara, då här framlagda formtal ej 
förmå prestera fullt tillfredsställande noggrannhet, speciellt om man med 
kännedom om vanliga felkällor i möjligaste mån söker undvika eller 
neutralisera dessa. 
För vinnande af än bättre inblick i härmed sammanhängande frågor, 
torde jag få tillfälle att i en följande uppsats — på grundval af de nu 
gjorda formstudierna — söka framlägga några allmänna lagar, efter 
hvilka trädstammens utveckling kan tänkas äga rum. 
medeltalen läggas till grund för hans första grafiska utjämning. Af samma orsak bli de 
sammanräknade formtalen för hvarje 3-meters höjdklass något för höga, i synnerhet för små 
stamlängder, där formtalskurvan mest afviker från räta linjen (se MAaASS' uppsats sid. 228 
fig. 2), sålunda i någon mån en förklaring till, hvarför MaaSS å minsta höjderna får så 
afsevärdt mycket högre formtal än såväl SCHIFFEL som undertecknad. 
