3305 SKOGSADMINISTRATIONEN. 
göras till disponenter, borde de väl tillsättas på samma sätt som sådana, d. v. s, endast på 
grund af duglighet och lämplighet samt på viss tid eller med viss kortare uppsägningstid. 
Sådana förhållandena nu äro, måste ett så långt förhållandena kräfva enhetligt system för- 
utsätta på papperet affattade instruktioner och reglementariska föreskrifter. Härigenom 
skyddas ock tjänstemännen själfva mot maktmissbruk och eventuellt nyckfulla omkastningar 
i fråga om förvaltningen från öfverordnades sida, Samtliga undertecknade hafva tjänstgjort 
såsom jägmästare och hade därvid ej någon svårighet att följa dåvarande föreskrifter, ehuru 
dessa voro för skogstjänstemännen mera bindande än de nuvarande. Då förslag till nu 
gällande instruktion och reglementariska föreskrifter i öfverjägmästarnas närvaro behandlades 
inför domänstyrelsen, ansåg sig Wallmo icke kunna vidhålla de i hans yttrande öfver för- 
slaget till dessa föreskrifter yrkade ändringar, hvilka icke omfattades af någon annan öfver- 
jägmästare. 
I fråga om bestämmelserna i gällande skogshushållningsplaner hafva jägmästarna haft 
ej blott frihet utan skyldighet att, där så ansetts nödigt, föreslå jämkningar. Lättast hafva 
härvid nödiga ändringar kunnat vinnas, då det gällt skogar under skogsstatens förvaltning, 
ty härför har erfordrats allenast en kortfattad motiverad framställning i de årliga utsynings- 
förslagen. Mindre goda skogshushållningsplaner bära fördenskull ringa skuld till en möjligen 
förekommande otillfredsställande skogsvård eller felslagen återväxt, särskildt beträffande tiden 
efter den 22 december 1906, då styrelsen utfärdade ett cirkulär angående vissa afverkningar 
för beståndsvårdens höjande. Enligt detta cirkulär sträcker sig jägmästarnas befogenhet fullt 
ut så långt som Wallmo synes afse, ty jägmästaren har att i utsyningsförslaget upptaga den 
större eller mindre jämkning i årsafverkningen och sättet för dess uttagande, som han kan anse 
nödig. 
Wallmo förutsätter, att till byråchefs-öfverjägmästare skulle utses friska, härdade män, 
som väl kunde tåla resor ock strapatser. Sådant kräfves redan nu för en öfverjägmästare, 
om han väl skall kunna sköta sin tjänst. Med åren blir han dock mindre rörlig och mot- 
ståndskraftig, hvilket väl äfven komme att inträffa för en byråchef-öfverjägmästare. 
Wallmos påstående, att systemet skulle bära skulden till en delvis mindre god skötsel 
af de allmänna skogarna, saknar verklig grund, Systemet kan nämligen icke tillvitas de fel 
och brister, som uppkomma vid tillämpningen af gifna bestämmelser. En undersökning af 
hvilket revir som helst eller af hvilken skog som helst skall kunna visa, att möjligen före- 
fintliga fel och försummelser i skogsskötseln måste hänföras till det sätt, hvarpå föreskrif- 
terna tillämpats, hvilket åter i många fall torde kunna försvaras med brist på arbetskrafter. 
Enligt styrelsens mening är sålunda Wallmos förenämnda förslag olämpligt med afse- 
ende på såväl byråärendenas handläggning hos styrelsen, som skogsförvaltningens ordnande 
ute i orterna. 
Det nu föreliggande förslaget är afgifvet af föreningen Sveriges ordinarie jägmästare. 
Öfver förslaget hafva af rikets jägmästare likväl allenast en minoritet af 41 velat yttra sig 
och bland dessa fem afstyrkande. Vid det föreningens årsmöte, där förslaget slutligen de- 
batterades, voro endast 21 af föreningens ledamöter närvarande, 
Såsom gemensamt med de båda förut omnämnda förslagen kvarstår, att jägmästarnas 
befogenhet skulle högst väsentligt utvidgas, i det att öfverjägmästarnas åligganden skulle i 
stort sedt öfverflyttas på jägmästarna. Men öfverjägmästareinstitutionen skulle dock bibe- 
hållas och öfverjägmästarnas verksamhet koncentreras på inspektion och öfvervakande af 
skogshushållningen å marken. Förslaget söker sålunda främja decentralisationens idé, dock 
på det sätt, att den bestämmanderätt, som nu tillkommer dels öfverjägmästare, dels jägmä- 
stare, skulle i stort sedt tillkomma de senare. Öfverjägmästarna skulle sålunda komma att 
erhålla en ställning, som väsentligen vore lika med den, som skogsinspektörerna på sin tid 
intagit. I det följande skall styrelsen söka skärskåda dels själfva grundprinciperna i försla- 
get, i hvad de skilja sig från den närvarande administrationen, dels vissa i framställningen 
berörda detaljer. 
Grundtanken i den nuvarande administrationen inom skogsstaten kan uttryckas sålunda, 
att genom decentralisation styrelsen skall vara befriad från att besluta i annat än väsentliga 
ärenden, aft öfverjägmästarna skola kunna direkt ingripa uti och främja skogshushållningen 
samt besluta i bland annat ärenden, som kräfva likformighet för distrikten, att jägmästaren 
skall vara den verklige förvaltaren, den verklige ledaren af skötseln och vården af revirets 
skogsegendomar. Att dessa principer icke kunnat i önskvärd grad förverkligas beror delvis 
därpå, att skogsordningen härför lagt hinder i vägen. Vid denna förordnings omarbetning 
torde sådana hinder komma att undanröjas. Styrelsen har i samband med sitt förslag till 
förnyad instruktion för skogsstaten afgifvit underdånigt förslag till vissa preliminära ändringar 
af skogsordningen, åsyftande större decentralisation i skogsförvaltningen. 
