SKOGSADMINISTRATIONEN. KR leg 
hvarvid anfördes att man inom de ordinarie jägmästarnas förening icke kunnat komma till 
något enigt förslag och därför ännu icke visste, hvad man ville. 
Ehuru styrelsen för sin del ej begärt något utarbetadt och af en större eller mindre 
majoritet antaget förslag, strandade sålunda den kommunikation, som tvifvelsutan skulle varit 
till gagn för saken och möjligen kunde hafva gjort den nu föreliggande underdåniga fram- 
ställningen onödig. I sådant fall skulle härigenom tid och arbete kunnat besparas både 
domänstyrelsen och föreningen Sveriges ordinarie jägmästare, 
På grund af hvad i det föregående anförts kan domänstyrelsen icke förorda det af för- 
eningen Sveriges ordinarie jägmästare framlagda förslaget till omorganisation af de admi- 
nistrativa förhållandena i skogsstaten. Styrelsen anser sig hafva visat, att förslaget skulle 
i hufvudsak innebära ett återgående till det för ett halft sekel sedan tillämpade men på sin 
tid utdömda skogsinspektörssystemet. Med den betydande utveckling, som statens skogs- 
väsende sedan den tiden varit underkastadt, är systemet ej genomförbart, äfven om en långt 
större befogenhet och makt skulle lämnas jägmästarna, än de på den tiden hade, och hvilken 
var afsevärdt mindre än för närvarande. Äfven om flertalet jägmästare ägde kompetens att 
mottaga och utöfva en sådan befogenhet, måste dock alltid inom en kår på omkring ett- 
hundra personer, befordrade till hufvudsaklig del på grund af tjänstetidsmeriter, finnas många, 
som icke hade sådan kompetens. I öfrigt måste decentralisationen, i mån som arbetet för 
skogarnas vård ökas i omfattning och intensitet samt sålunda kräfver allt flera tjänstemän, 
alltjämt fortgå. Men för att en kraftig decentralisation inom en så stor förvaltning som 
statens skogsväsende skall kunna möjliggöras, fordras en mellaninstans mellan styrelsen och 
jägmästarna. Det är nämligen möjligt att decentralisera på ett fåtal personer, som kunna 
väljas med uteslutande hänsyn till skicklighet och kompetens i öfrigt; men en motsvarande 
decentralisation är ej möjlig i fråga om ett hundratal eller flere personer, som måste till- 
sättas till hufvudsaklig del på grund af tjänstetidsmeriter. 
Då styrelsen sålunda måste ställa sig afvisande mot det föreliggande förslaget, har 
styrelsen emellertid icke därmed velat säga, att ej vissa ändringar i den nuvarande admi- 
nistrationen äro påkallade. Styrelsen anser tvärtom ökad decentralisation både önskvärd och 
nödig. Om därvid jämväl gränsen mellan öfverjägmästarnas befogenhetssfär visar sig kunna 
förflyttas till båtnad för landets skogsvård, är styrelsen för sin del gärna beredd att efter 
nödig utredning härom främja en sådan förflyttning. 
Remissakten får styrelsen härmed återställa. 
Stockholm den 27 september 1911. 
Underdånigst 
KARL FREDENBERG. 
J. MEVES. TH. ÖRTENBLAD. 
FR. GIÖBEL. TH. HERMELIN, 
K. G. G. Norling. 
Förordningar, prejudikat och cirkulärskrifvelser. 
Kungl. Mai:ts nåd. förordning ang. utarrendering af prästerskapets lönebo- 
ställen, gifven den 15 sept. 1911 (Svensk författningssamling 1911, nir 89). 
Kungl. Maj:ts nåd. förordning ang. ändrad lydelse af 3, 5 och 7 $$ i förord= 
ningen den 12 iuli 1907 ang. de slag af papper, bläck, skrifmaskin- 
och stämpelfärger, som må till vIssa offentliga handlingar användas, 
gifven den 29 sept. 1911 (Svensk författningssamling 1911, nir 92). 
Kungl. Maj:ts nåd kungörelse ang. förändrad lydelse af 67 $ i nådiga in= 
struktionen för skogsstaten den 23 december 1909, gifven den 29 sept. 
1911 (Svensk författningssamling 1911, n:r 91). 
