SKOGSHÖGSKOLEFRÅGANS NUVARANDE LÄGE. 3614 
visningen bedrefves under föreläsningsformen, minskas dess intensitet inom vissa gränser i 
samma mån som åhörarkretsen ökas. När det som här gäller ett auditorium på omkring 125 
personer, upphör nästan helt och hållet möjligheten af det för lärjungen så viktiga utbyte, 
som afhänger af den personliga beröringen med läraren. Den på ett dylikt närmare umgänge 
grundade kollegii- eller seminarieformen för undervisningen synes fullständigt utesluten; ett 
förhållande, som under alla omständigheter måste vara att beklaga. 
Ännu mera betydelsefullt torde det förhållandet vara, att några praktiska öfningar med 
förhoppning om något så när effektivt resultat ej synes med denna organisation utan särskilda 
anordningar möjliga. Detta är ett sakförhållande, som af de danska lärarna ej kundejä fvas, 
och om man, i likhet med undertecknad, anser denna form för undervisning i de grundläg- 
gande ämnena alldeles nödvändig, ligger häruti en invändning af ganska allvarsam art. 
Det kan till en del rådas bot härpå genom att lärjungarna indelas i flera lag, som natur- 
ligtvis mångdubblar arbetet för läraren, och därigenom att ett tillräckligt antal amanuenser 
ställes till lärarens förfogande. Det må i sanningens intresse ej fördöljas, att en af de kö- 
penhamnska professorerna sökte bagatellisera betydelsen af dessa praktiska öfningar. Denna 
uppfattning delades emellertid icke af andra, som tvärtom medgåfvo, att häri fanns en afse- 
värd brist i undervisningen, hvilket också visade sig i det stora manfall, som plägade äga 
rum vid den första examen i de grundläggande ämnena. Just på grund af det urval, som 
vid denna examen ägde rum och som sålunda åtminstone delvis kunde anses ha sin grund i 
nämnda lucka i undervisningen, kunde de facklärare på högre stadium, som jag härom åt- 
sporde, vitsorda, att de lärjungar, som lyckligen gått igenom denna I:sta examen, ägde fullt 
tillfredsställande kunskaper i de grundläggande ämnena. Delta, att på grund af att ett led 
i undervisningen helt och hållet saknas eller ej fungerar fullt tillfredsställande, en del elever 
ej kunna bibringas tillräckliga kunskaper, är tydligen ej blott från det allmännas utan äfven 
från individens synpunkt förkastligt. Tyvärr försummade jag att skaffa uppgifter om antalet 
till den I:sta examen anmälda och i densamma kuggade. 
Hvad själfva undervisningens läggning i de grundläggande ämnena beträffar är ju den 
anmärkningen befogad, att föreläsningarna vid en samlingshögskola ej kunna redan från 
början uteslutande ordnas med tanke på de kraf, som de blifvande fackstudierna kunna 
ställa på densamma. Grunden blir allmän och lika för alla och först på ett senare stadium 
börjar specialiseringen. Frågan blir sålunda beträffande svenska förhållanden, i hvad mån 
det kan komma att visa sig att den allmänna grunden i naturvetenskapliga ämnen blifvit 
tillräckligt tillfredsställande lagd under studierna till studentexamen, Därpå hänger det om 
specialiseringen kan och bör börja genast vid den första undervisningen på högskolan eller 
bör uppskjutas till ett senare stadium. — — — — — — — — — — 
Sthlm okt, 1907. 
KARL STARBÄCK. 
Bil.2. Yttranden iremissdebatten den 24 ian. 1911 inom riksdagens1 kammare.” 
Grefve Wachtmeister Fredrik: Vi hafva, mina herrar, i början af denna remissdebatt 
hört vice talmannen rikta en vädjan till regeringen att icke allt för sent framkomma med 
propositioner till Riksdagen, och vi hafva äfven hört vice talmannen yttra, att regeringen 
slagit rekord uti verksamhetslust, och han har talat om att det kunde vara bättre att låta 
propositionerna ligga till sig än att låta dem komma fram för tidigt. Jag skall i motsats till 
honom nu göra mig till tolk för en fråga, som verkligen redan synes hafva legat till sig 
alltför mycket, så mycket, att jag tror, att vice talmannen skall kunna vara fullt belåten med 
denna liggetid, och jag tror och jag vet, att de personer, hvilka äro särskildt intresserade af 
frågan, ha begynt blifva ganska oroliga öfver att det dröjer så länge, innan frågan kommer 
fram. Den fråga, hvarpå jag syftar, gäller skogsundervisningens ordnande i vårt land, och 
när jag nu sagt, att denna fråga legat för länge, skall jag be att få med några data belysa 
detta mitt yttrande. 
Den 7 april 1906 fick chefen för jordbruksdepartementet Kungl. Maj:ts bemyndigande 
att tillkalla högst sex personer att inom jordbruksdepartementet biträda vid behandlingen utaf 
+ Här intagna yttranden beröra till vissa delar icke den i uppsatsen afhandlade frågan, 
Det har dock ansetts olämpligt att återge dem i stympad form, och då de torde innehålla 
åtskilligt af intresse för tidskriftens läsare återge vi dem i sin helhet. Red. 
