364" KARL STARPÄCK. 
s. k. skogsförsöksanstaltens modernisering. Uti årets statsverksproposition relateras en fram- 
ställning af föreståndaren vid denna skogsförsöksanstalt, däri han i ytterst klara ord, som 
icke synas mig tåla någon gensaga, framhåller, att skogsförsöksanstaltens utveckling nu 
kommit så långt, att det endast är med största svårighet som den kan utföra sitt särdeles 
ansvarsfulla värf utan en förändring af det hela och framför allt en förhöjning af staten. 
Det anställes där en jämförelse med andra länders skogsförsöksanstalter; och jag vill särskildt 
fästa mig vid hvad som säges om förhållandena i Schweiz. >I Schweiz», heter det,» uppgick 
anslaget under samma år till 54,435 francs och för år 1910 vore anvisade 60,360 francs eller 
43,459 kronor 20 öre. I detta sammanhang ville föreståndaren påpeka, att inkomsten af de 
schweiziska skogarna beräknades till allenast omkring 35 milionnr francs, medan i vårt land 
endast exporten af skogsalster mer än 9 gånger öfverstege nämnda belopp.» Alltså gentemot 
dessa 43,459 kronor, som årligen beviljas åt den schweiziska skogsförsöksanstalten, är anslaget 
till vår skogsförsöksanstalt endast 29,000 kronor. 
Herr statsrådet säger om detta: 
»Då stat för försöksanstalten blifvit så nyligen som år 1908 fastställd, synes det mig 
icke lämpligt att utan alldeles särskildt talande skäl redan nu vidtaga höjning i staten. Några 
sådana skäl torde icke för närvarande föreligga», och dock påpekas det i föreståndarens 
framställning, huruledes anstalten måst flytta till en annan lokal för att få något så när 
bättre ordnadt, huruledss tjänstemännens resor hafva måst inskränkas på ett mycket bekym- 
mersamt sätt och öfverhufvud taget huru det på alla möjliga områden möter den största 
svårighet för anstaltens tjänstemän att fullgöra sina åligganden. Och den lilla ökning i an- 
slaget — jag har icke siffran understruken, men jag tror att det är 3,000 kronor, som herr 
statsrådet förelägger Riksdagen till beviljande, är naturligtvis alltför obetydlig för att upp- 
hjälpa dessa missförhållanden. 
Jag skall icke nu tillåta mig att upptaga tiden längre, herr talman, med någon klago- 
visa öfver dessa här påvisade förhållanden; men jag ber på det allra enträgnaste herr stats- 
rådet att söka till ett kommande år behjärta de, jag vill säga, skriande missförhållanden, 
som sedan åratal tillbaka varit rådande och bli alltmera rådande framför allt vid själfva 
skogsinstitutet, men äfven vid skogsförsöksanstalten. Jag har intet yrkande att göra. 
Chefen för jordbruksdepartementet herr statsrådet Nylander; Herr talman, mina herrar 
Beträffande den af herr Starbäck berörda skogsundervisningsfrågan beklagar äfven jag, liksom 
han, att denna fråga ännu ej kunnat bringas till sin lösning. Jag ber emellertid att få 
meddela, att arbetet med dess framdragande för Riksdagen ingalunda legat nere. Det vid- 
lyftiga kommittébetänkande, som rörande denna fråga afgifvits, har varit föremål för grund- 
liga öfverläggningar icke allenast inom jordbruksdepartementet, ntan äfven i statsrådsbered- 
ningen. På grund af de mindre goda statsfinansiella förhållanden, som vid uppgörande af 
1910 års riksstat voro rådande, var det icke tänkbart att till det årets Riksdag få framkomma 
med förslag i ämnet. Sistlidne år uppdrog jag åt en särskild person att vidtaga förberedande 
åtgärder för att proposition i ärendet skulle kunna aflåtas till innevarande Riksdag, och det 
har varit min uppriktiga önskan, att en sådan proposition skulle kunnat framkomma. Emellertid 
befanns det vid närmare granskning af förslaget nödigt, att rörande detta ytterligare höra 
några myndigheter, hvadan hela betänkandet måste remitteras till öfverintendentsämbetet och 
löneregleringskommittén. Från dessa myndigheter har ärendet ännu icke återkommit till 
departementet. Det har således varit för mig alldeles omöjligt att till innevarande års Riksdag 
framkomma med förslag till denna viktiga skogsundervisningsfrågas lösning, men jag är all- 
deles förvissad om att sådant förslag skall kunna föreläggas nästkommande Riksdag. 
Herr Starbäck berörde i samband med denna äfven en annan fråga, nämligen Riks- 
dagens skrifvelse 1909 med begäran om utredning och förslag rörande anordnande af landt- 
brukshögskoleundervisningen. Beträffande denna fråga är det alldeles gifvet, att då jag själf varit 
med om den motion, som gaf anledning till Riksdagens ifrågavarande skrifvelse, jag ock 
lifligt önskar, att en högskoleundervisning skall komma till stånd, öfvertygad som jag är 
därom, att den fortgående utvecklingen inom vårt land förr eller senare kräfver en sådan 
Undervisning: 
Att denna Riksdagens skrifvelse icke genast blef remitterad till de sakkunnige — bland 
hvilka herr Starbäck befann sig — och hvilka hade till uppgift att utreda frågorna rörande 
det lämpligaste ordnandet af landtm :teriundervisningen och anordnandet af fortsättningskurser 
för landtbrukslärare m. fl., berodde därpå, att de sakkunnige själfva privat hos mig i de- 
partementet giort framställning om, att jag skulle dröja med denna remiss till dem och 
att, ifall skrifvelse i alla händelser skulle till dem öfverlämnas, detta icke måtte ske, förr 
än de afslutat sitt arbete angående fortsättningskurserna. 
