ERFARENHETSTABELBER FÖR TALLEN. la 
hade tänkt inskränka antalet till fyra, och skulle detta nog varit tillräck- 
ligt för landet söder om 64 breddgraden. Men då det visade sig att 
på den grafiska bilden, där massorna införts efter åldern, en del ytor 
från Norr- och Västerbotten äfven lagrade sig närmare axeln, syntes 
det mig lämpligare att bilda 5 grader. Som växtlighetsgraden hos oss 
betecknas med tiondedelar, skulle dessa fem grader således bli 1,0, 0,8 
0,6, 0,4 Och-0o,2. Jag hyste visserligen någon betänklighet mot att an- 
vända benämningen o,2 för sämsta växtlighetsgraden, enär ju Kungl. 
Domänstyrelsens cirkulär angående indelning af allmänna skogar den 
16 maj 1896 och den 28 maj 1902 föreskrifva, att mark med lägre 
växtlighet än o,3; skall betraktas såsom impediment. Vid skogsindelning 
anser jag, att särskiljandet af fem växtlighetsgrader kan anses vara till- 
fyllest, och skulle dessa då blifva 1,0, 0,8, 0,6, 0,4 och — på grund af 
ofvannämnda cirkulär — 0,3, ehuru ju 0,2 varit mera följdriktigt. Här- 
till kommer, att man enligt mitt förmenande mycket väl skulle kunna 
tala om en växtlighetsgrad för marken och en för skogen, hvarvid jag 
syftar på, att ett trädslag kan växa på en för detsamma olämplig stånd- 
ort, där marken således kan ha en hög växtlighetsgrad och skogen en 
dålig. Under sådana förhållanden har jag ansett mig kunna kalla den 
sämsta växtlighetsgraden för 0,2. 
Såsom mätare för växtlighetsgraden har jag användt medelhöjden 
hos bestånden, enär höjden är den faktor, som vid en beståndsuppskatt- 
ning lättast och med minsta arbete och på kortaste tid låter mäta sig. 
För detta tillvägagångssätt talar äfven den omständigheten, att virkes- 
massan kan sägas vara en funktion af höjden. Under det att således 
skillnaden i virkesmassan mellan ett 130-årigt bestånd af växtlighets- 
graden 1,0 och ett lika gammalt bestånd af växtlighetsgraden 0,2 utgör 
528—223 = 305 kbm, är skillnaden mellan tvenne bestånd med 15 
meters medelhöjd, men af växtlighetsgraderna 1,0 och 90,2 endast 
223—216 = 7 kbm. För växtlighetsgraden 1,0 uppnår beståndet 15 
meters höjd vid 40 år, för graden 0,2 först vid 130 år. 
Vid uppdelandet af försöksytorna på de olika växtlighetsgraderna 
använde jag, såsom förut redan är nämndt, hvarken något »visarbe- 
stånd» eller någon zonmetod. Vid den första så att säga grofva indel- 
ningen använde jag mig af det bekanta förhållandet, att medeldiametern 
för bestånd af samma ålder sjunker med fallande växtlighetsgrad. Dock 
icke så att jag använde medeldiametern, utan genom studiet af försöks- 
materialet erhöll jag efterföljande schema, utvisande för olika åldrar och 
växtlighetsgrader de diameterklasser, hvilka i hufvudsak bilda beståndets 
virkesmassa. På grund af detta schema, fördelades försöksytorna på de 
olika växtlighetsgraderna samt ordnades inom hvarje grad efter åldern. 
