OLIKA METODER VID UNDERSÖKNING AF BARRTRÄDSFRÖS GROBARHET. 4417 
kommer ej en sådan åtgärd. Flera undersökningar ha visat, att en 
stöpning af fröet under 12 timmar är i regel förmånlig samt att denna 
tid bör utsträckas längre för svårgrodt frö. I V 35 i instruktionen för 
»Dansk Frökontrol» föreskrifves, att stöpning af fröet skall äga rum 
under 10 minuter, innan det lägges till groning, men då man enligt 
ROSTRUP (I) kommit underfund med att en sådan stöpning ej påskyndar 
groningen, användes den numera ej alls. Tidigare använde man där- 
emot stöpning under 4 timmar för sädesarterna, 12 timmar för några 
gräsarter och ärtväxter samt 18 timmar för vissa andra fröslag. 
Stöpningens betydelse har ATTERBERG (I) ådagalagt genom försök. 
Han erhöll af 9 tallprof i medeltal efter 30 dygn utan stöpning endast 
44,4 Yo grobarhet, men 58,, Yo med stöpning. 4 granfröprof visade 
56 "0 grobarhet utan och 58 4 med stöpning. Med anledning häraf 
framhåller också ATTERBERG, att en föregående stöpning i det stora 
flertalet fall har haft ett gynnsamt inflytande på groningens resultat. 
Detta inflytande anser han vara så stort, »att man måste föreskrifva 
stöpning såsom ett nödvändigt villkor vid barrträdsfröets läggande till 
groning. Stöpning längre än en natt är dock skadlig för groningen.» 
I. MOELLER har vid försök också funnit, att granfrö, som legat i vatten 
ett dygn, förlorade i grobarhet cirka 11 0 (grobarheten sjönk från 77 
till 66 90), samt att svarttallens grobarhet blef 8 "> mindre efter så lång 
stöpning. Ju längre fröet fick ligga i vatten, desto mera aftog 
grobarheten. De svagaste fröna ansåg han förlora grobarheten genom 
stöpningen, men detta kan å andra sidan vara en fördel, då jämnare 
groningsresultat härigenom kan erhållas. 
ATTERBERG (I) omnämner, att Kalmar frökontrollanstalt i tvenne 
fall erhållit högre grobarhetssiffror än andra anstalter, samt förmodar, 
att det är den föregående stöpningen, som stationen alltid underkastar 
barrträdsfröna, hvilken förorsakat den högre groningsprocenten. 
Temperaturen. 
I äldre tider utfördes alla groningsförsök vid rumstemperatur. På 
1870- och 1880-talen voro termostater mycket i bruk. Sedermera hafva 
vid groningsförsöken ofta användts växlande temperatur. ROSTRUP (I) 
framhåller att forsök för att finna den gynnsammaste temperaturen aldrig 
gifvit afgörande resultat. Han liksom STEBLER (II) i Zärich rekommen- 
derar en medeltemperatur af 19” C., icke högre än 26” och om möjligt 
ej lägre än 15” C. För barrträdens vidkommande ha emellertid utförts 
ett flertal försök för utrönande af den lämpligaste groningstemperaturen, 
och då de gifvit någorlunda öfverensstämmande resultat, vill jag i det 
följande referera några af desamma. 
