OLIKA METODER VID UNDERSÖKNING AF BARRTRÄDSFRÖS GROBARHET 445" 
De två sistnämnda metoderna, som ske vid fullt ljustillträde, voro 
således öfverlägsna. För granen visade sig däremot ingen skillnad 
mellan de olika metoderna. HAaAaAcK (II) fick däremot något större gro- 
barhet för granfröet i ljus än i mörker. 
Vid 2:dra internationella konferensen för frögroning den 13-—15 
maj 1910 i Mänster och Wageningen, ansåg likväl HILTNER, att ljus- 
groning för barrträdsfrön ej borde principiellt fastslås för framtiden, och 
SCHWAPPACH rekommenderade att metoderna först ännu måste utformas 
och groningsförsök i mörker också samtidigt anställas (VOIGT). 
Slutligen må för fullständighetens skull omnämnas, att groningsför- 
sök äfven blifvit utförda vid olika färgadt ljus af O. ROSTRUP (I) och 
JÖNSSON (TI), hvarvid olika färgade glasklockor användts i Jacobsens 
apparat. Någon stor differens uppnåddes ej härigenom, och de träd- 
frön, som undersöktes, gåfvo enligt ROSTRUP den bästa grobarheten 
i hvitt ljus. 
Fuktighet. 
Brist på fuktighet eller tidvis alltför stark uttorkning afbryter 
groningen. Å andra sidan förorsakar alltför stor fuktighet sjuka groddar 
och kan helt tillintetgöra groningsförmågan, särskildt hos långsamt gro- 
ende frön. Denna fara ökas i den mån värmen blir högre i gronings- 
rummet. 
Liksom groningsförsök blifvit utförda vid växlande temperatur, har 
CIESLAR (II) också utfört groningsförsök vid olika fuktighet i akt och 
mening att härutinnan efterhärma naturen. Han lyckades också här- 
igenom uppnå högre grobarhet än vid jämn fuktighet. Hos lärkfröna 
var dock skillnaden mycket ringa och i några fall erhölls t. o. m. bättre 
grobarhet vid konstant fuktighet. Men äfven om den växlande fuktig- 
heten ger en högre grobarhet, är den dock vansklig att åstadkomma vid 
jämförande undersökningar. De mera använda groningsapparaterna äro 
därför också konstruerade så, att de skola gifva fröprofven en om möjligt 
jämn fuktighet. Den säkraste garantin härför erhålles, då fuktigheten 
kan uppsugas till profven från ett under desamma stående kärl, som 
ständigt är fylldt med vatten. 
Med fuktigheten sammanhänger också groningsbädden. Enligt GRU- 
NERT och BORGGREVE är för långsamt groende frö en grobädd af bränd 
lera eller jord att föredraga. På en grobädd af papper sprider sig näm- 
ligen möglet lättare och kan endast borttagas genom att äfven bortkasta 
papperet. SCHWAPPACH (IV) framhåller att de flesta fröslag gro bäst på 
filtrerpapper och exempelvis gror tallfrö väsentligt bättre härpå än på 
lerplattor. I motsatts härtill har det visat sig att frö af Pseudotsuga 
