rís quadrifoliata, Aquilegia viilgaris, Knautia silvaiica, Cephalan- 

 thera longifolia. 



Podhorni druhy, jež případně náleží luční, bukové a past- 

 vi nné floře: Dianthus superbns, Melampymm silvaticum, Calama- 

 grostis Halleriana, Polygonatum verticillatiim, Petasiíes albus, Ar- 

 nica montana (surově vyhubená), Prenanthes, Digitalis ambigna, 

 Astrantia major a mnohé z druhů zahrnutých v předešlých odstav- 

 cích, kde uvedeny s hlediska čistě lokalitního, pásmově však také 

 náleží sem. Schází na př. Gciim rivale, Trientalis, Aruncus a hor- 

 ská od Klatov daleko do kraje zabíhající Soldanella. 



Mimo pásmové odstavce možno uvésti některé rarity české 

 flory, jako Alisma arcuatum, Festuca sciuroides, Hypericum pul- 

 chrum, humifusuni, Poiypodiiim Robertianum (na vápně ve Žda- 

 řích), rostoucí jen vždy nanejvýš řídce a na jediném místě. 



Hub jest hojnost, v bukových lesích, zvláště na pařezích a 

 starých kmenech padlých (stále řidčeji ponechávaných), časté 

 Polyporusy. Pro vývoj terrikolní zvířeny důležitý jsou m ec ha- 

 ti ny, najmě vlhké, jichž mnoho zvláště na Řičeji, v Dubí, ve 

 Ždařích. 



Krátký tento nástin květeny v naší krajině psán jest výhradně 

 se zřetelem na poměry zvířeny a to hlavně koleopterologické. 

 Kde je bohatá květena, jest takovou i zvířena; kde existenční 

 podmínky zplodily řídké jinak neb charakteristické druhy rostlin, 

 jsou tam eo ipso i podmínky života takových hmyzů. Planticola 

 pak jsou a limine vázána buď na jednu jen rostlinu (monophaga), 

 nebo na více jakožto polyphaga. — Vyjmenované rostliny na- 

 mnoze jsou signály pro názor o přírodních poměrech Chudenicka. 



K charakteristice zvířeny Coleopter. 



Všechny oblasti zvířen, dané vylíčenými poměry jak te- 

 rénově tak výškově tak odvislostí od rostlinstva, jsou u nás více 

 méně vyznačeny. Přechody však jsou velmi značné, výškově pro 

 plantikoly neplatí tu pravidel, rozhoduje přítomnost rostliny, také 

 aqiiicola nejsou citlivá pro výšku polohovou. Za to tcrricola 

 možno přesně rozlišovati zvláště v humusech a to i po stránce 

 kvality humusu, výšky lokality, i polohy ke slunci. Řičej, Dou- 

 brava a Bělč po té stránce jsou význačný odchylností druhů od 

 nižších poloh a i tam zase jsou rozdíly navzájem i na témže 



17 



