mnohé druhy jsem zkoumal, nenalezl jsem u nich žádné doikomalé 

 pyje; nicméně u některých, ku př. Megalomus hirtus vyni- 

 kají ze spodní strany chámometu dva souměrně podle čáry sle- 

 meamí ipostavené chitinové výběžky, které jistě mají úkolem uvá- 

 děti samčí sémě na příslušné místo ústrojů samicích a které nám 

 úkonově i morfologioky představují skutečný prvopočátek pyje. Po- 

 kládáme-li sífokřídlé tvary za předky blech, jest domměnce naší na 

 prospěch, když jeví se uspořádání těchto ustrojil jednodušším a pr- 

 votnějším (inikoli zakrslejším). Lze si velmi dofeře představiti, že 

 kroužek desátý při dalším vývoji vsunul se hlouběji do vnitra 

 kroužku devátého a vytvořil obě postraimí klešfovité části. Vidíme 

 tento pochod při kroužku devátém u některých řádů, zvláště u Hy- 

 men opter. 



Tím bych byl probral ústroje, které byly přímým předmětem 

 mého pozoTOivání. Jsou však ještě jiné, na zdání nepatrné stránky, 

 které sice jednotlivě ničeho medokazují, ale shodou svou možnost 

 správnosti naší domněnky velmi stupňují. Vezměme již celou stavbu 

 těla. Zbavíme-li nějaký druh denívek (Hemerobius) nebo Sisyru 

 křídel, vidíme, že schází jen, alby kroužky tělní silněji kro-vkovinou 

 se pokryly a hlava doivnitř vtáhla a máme celkový vzhled těla ble- 

 šího. Silně sblížené a na kužetovitých kyčlích postavené nohy odpo- 

 vídají i počtem článků chodidlových nohám bleším. Očka jedno- 

 duchá hmyzu sífokřídlému sice velmi často scházejí, zvláště rodům 

 droibnějšího těla, ale nedostatek jich není typickým pro celý řád. Po- 

 čet článků tykadlových nepadá na váhu, jakmile jednou jest zji- 

 štěno, že nastalo stažení a redukce a tykadla do'znala tak pronikavou 

 změnu. 



Ale jest také možno doivoditi, že cizopasný způsoib života u 

 blech mohl míti své východisko ve způsobu života hmyzu sífokří- 

 dlého. Myslím, že i někdo jiný učinil zkušenost, že různé druhy rodu 

 Hemerobius a zvláště citelně Sisyra koušou. Stalo se mi několikráte 

 mezi sběrem, zvláště když jsem oklepával stromy, že ucítil jsem 

 prudké kousnutí na* způsoto bodnutí blešího na krku a když jsem 

 pachatele dopadl, byl to Hemerobius. Ještě dnes vzpomínám, jak ci- 

 telné bylo bodnutí, které mi způsoibila Sisyra. Co to má dokázati? 

 Nic více a nic méně, než, že tyto rody, živící se hmyzem, neštítí se 

 kůže lidské a snad také jiných teplokrevných oibratlovců. A ježto 



41 



