Cnapholodes Marquart. 



b) Hlavové a thorakální voskové žlázy s facetami aspoň z části 

 splynulými; isolovaných facet není. 59. 



59. a) Larvy přezimovatelek a zakladatelek s voskovými žlázami, 



vydělávajícími dutá vlákna. 



Chermes L. 



Pr. Chermes abietis Dreufus. Tvoří známé hálky na smrcích. 

 Ostrava, Brno. Rozšířen všeobecně, 

 b) Larvy přezimovatelek a zakladatelek s voskov. žlázami, nor^ 

 málními, produkujícími celistvá vlákna. 



Dreyfusia C. B. 



60. a) Tělo bez voskových žláz. Primární jamky čichové neokřídles 



ných, velmi nápadné. 



Phylloxera Boyer. 



b) Tělo s voskovými žlázami. Primární jamky čich. velmi malé. 



Phylloxerina Borner. 



BIOLOGIE MŠIC. 



Podkladem životních projevů je zajisté také výměna energie. Jí se 

 uvádějí orgány v chod a tvar je pak již vlastně jen výslednicí funkcí, 

 ač tvarový jakýsi základ nutno předpokládati, neboť bez tohoto základu 

 by vůbec funkce nebyla mysHtelna. Bude tedy zcela přirozeno, pojednám;li 

 o biologii mšic na podkladě výměny energií. 



Aby se energie ze živého těla mohla vydávat, musí se v něm nejdříve 

 nahromadit a to se děje potravou v podobě potenciálu chemického. Podle 

 poměrné velikosti povrchu malí tvorové vydávají a tedy také přijímají 

 více energie nežli velcí. 



Není mi známo, že by někdo již byl měřil množství vydané energie 

 u mšic. Hodlám se zabývati věcí tou v ústavě prof. Babáka. Avšak pro 

 ploštice, živočichy částečně podobného způsobu života se udává 172 kal. 

 na 1 kg těl. váhy za 24 hod. 



Na tomto podkladě z množství mšic na jednom klasu průměrně žijí= 

 cích a z množství stébel na ploše 1 m- jsem vypočetl, že na ploše pole by 

 obnášela celková újma na obilí 31-05 kg. (»Príroda«, roč. 13., strana 178.) 



Při tom ovšem nesmí se zapomenout, že potrava jejich — ústrojné látky 

 rostlinné — je příliš jednostranná. Látek dusíkatých, jichž jest k výstavbě 

 těla potřebí, je poměrně málo proti uhlohydrátům, jakožto látkám po= 

 honným a proto veHká část jich ve formě cukru a tedy se značným nás 

 bojem energetickým, odchází z těla a tvoří známou medovou rosu, jež 

 je sice pochoutkou mnohým zvířatům, ale zároveň znamenitým hostitelem 

 četné vegetace hubící rostlinu a prostředkem, jímž se zabraňuje čilá 

 výměna plynů. 



Ovšem tato zdánlivě ztracená energie není pro mšice bezcennou. Známo 

 je, že na této medové rose zvláště rádi si pochutnávají mravenci, ba, že 

 si své dojnice i do hnízd zanášejí a pečlivě opatrují proti četným škůds 

 cům, zvláště z říše hmyzu. 



49 



