Nejvíce nepřátel mají totiž mšice v různých hmyzech. 



Z řad hmyzu blanokřídlého jsou to hlavně druhy lumčíků z rodu Aphi* 

 dius, kteří kladou po vajíčku do měkkých těl mšic, kde larvy najdou 

 dostatek výživy a jako dospělý hmyz vylétají malým otvorem, který 

 zůstává jako znak zániku na zhynulých obětech. Velmi mnoho těchto 

 charakteristických kůžiček s otvory našel jsem u Prociphilus bumeliae 

 ve zkroucených listech na jasanu v době, kdy nenapadený hmyz už vesměs 

 se stromu se odstěhoval. 



Kdo neznal by mouchy v černožlutém rouše za slunného dne, poletující 

 nad květinami. Dvoukřídlý tento hmyz, pestřenka (Syrphus), má veliký 

 význam pro hospodářství. Naklade vajíček na hsty různých rostlin, na? 

 padených mšicemi, ze kterých se vylíhnou pijavkovité larvy. Dostane4i 

 se taková larva do kolonie mšic, je brzy s nimi hotova. 



Neméně uznáníhodnými, ba ještě vydatnějšími hubiteli mšic jsou slus 

 néčka a jejich larvy. Vajíčka slunéček rovněž bývají odkládána poblíž 

 kolonií mšic. Jenom mšicím na jedovatých rostlinách (Aconitum), podle 

 R e h a, se vyhýbají. 



Občas na listech nacházíme na dlouhých stopkách vajíčka. Jsou to va= 

 jíčka síťokřídlého hmyzu zlatoočky (Chrysopa), jejíž larva živí se rovněž 

 vyssáváním mšic. Vyssáté kůžičky zavěšují se často na tuhých chloupcích 

 této dravé larvy, že bývá jimi někdy celá pokryta. 



Rovněž i roztoči napadají mšice. (Acarus coccineus Schr., Trombidium 

 seljiceum.) 



Proti všem těmto hubitelům dovedou se mravenci rázně postavit na 

 odpor a zachovat kolonii k svému užitku. Jak daří se mšicím pod ochra* 

 nou mravenců, pozoroval jsem u mšic druhu Aphis idei, jež již po několik 

 let obývají ostružiník za starou kůlnou, která je domovem nesčetn(ých 

 mravenců. 



Nikdy na této lokalitě jsem nepozoroval, že by se tam rozmnožili 

 škůdci mšic, aby kolonii dokonce ohrožovali zánikem, ačkoli jinde, kde 

 mravenců není, bývá někdy těžko udržeti kolonii déle na témže místě. 



Z ostatních nepřátel mšic, proti nimž jsou mravenci bezradní, padají 

 na váhu, mimo člověka*) a ptáků, zvláště houby, jichž podhoubí protkává 

 tělo napadených zvířat. Na příkl. D a v i s pozoroval ničivou činnost houby 

 Empusa aphidis a praví, že někdy tak rychle a v takové míře se rozšiřuje, 

 že záhy zahubí celou kolonii, ba někdy je těžko i nemožno lokaUsováním 

 zachovat alespoň jedince. Spolu s mechanickým účinkem deště má tedy 

 počasí značný vliv na omezení rozvoje mšic v přírodě, neboť za počasí 

 teplého a vlhkého daří se houbám. 

 — : — ¥—. — ■ 



*) Na vyhubení Schizoneura lanigera uvádí B a n t i několik receptů, 

 z nichž některé stůjtež zde uvedeny: 



1. petroleje 1000 částí 



rybího oleje 0-50 » 



potaše 0-50 » 



vody 8900 » 



100 částí 

 Napadená místa natíral touto směsí štětcem a dodělal se plného výí^ 



sledku. 



2. sirouhlíku 10- částí 



rybího oleje 0-50 » 



potaše 0-50 » 



vody 89- » 



100 částí 



50 



