délce mají 2 žlábky, jež přiložením na sebe vytvoří dva kanálky, z nichž 

 jedním ssají se šťávy do zažívacího ústrojí, druhým vytlačuje se zvláště 

 ním mechanismem sekret ze slinných žláz. 



Nemohou vzít za vděk kteroukoli rotlinou, nýbrž obyčejně určitý druh 

 mšic živí se jen šťávami určitých druhů rosthnných, aneb alespoň druhů 

 velmi příbuzných, a máio je těch, jež nejsou na určité rostUny vázány. 



Tepelné energie, jako takové, živočichové nedovedou transformovat, 

 ale přece temperatura hraje důležitou roli, neboť při zvýšené teplotě 

 nastává prudší výměna energií, jak je to zvláště u poikilothermů patrno. 



Tak podle záznamů Bonnetových při teplotě nižší než 8 — 9° R 

 přestává u samiček kladení larev. 



Při nižších teplotách nastává zvláštní stav t. zv. ztuhnutí, avšak K y b e r 

 pokusy ukázal, že mšice častěji vydržely zimu — • 6 — 8" R po několik 

 minut. Pohlavní samičky Macrosiphum rosae vydržely od podzimních 

 mrazů do ledna ve stavu ztuhnutí. Přeneseny pak do tepla, samičky po 

 spáření, nakladly vajíčka. Lichtensteinovi podařilo se oživit mšice 

 (Brevicoryne brassice L. a j.) sněhem a jíním pokryté tím, že větve s nimi 

 dal na nějaký čas do teplého písku. 



Jak přispívá zvýšená teplota na rychlejší rozvoj, vidět z M o r d w i 1= 

 kovy tabulky, sestavené podle B o n n e t a: za nižší teploty v listopadu 

 bylo průměrné číslo odložených larev jen 2.75, kdežto v srpnu 3.6. Také 

 novější pečhvé práce v tom směru jsou podnikány, zvláště v Americe. 

 Rus sel v jižní Kalifornii, kde počasí dovoluje život mšicím po celý 

 rok, shledal, že v měsících teplejších odkládají samičky M. rosae mnohem 

 více larev než v měsících studenějších. Na př.: 



Průměrné denní číslo odložených larev: 



v říjnu .... .... 5.5 



v listopadu 3.0 



v prosinci 2.5 



v lednu 3.0 



v březnu 5.3 



Podobné poměry našel též D a v i s u Macr. pisi. Menší výskyt během 

 letních měsíců přičítá autor na vrub hojného rozmnožení hubitelů mšic 

 z říše rosthnné (hub) i živočišné v této době, ale schopnost rozmnožovací 

 se teplem zvětšuje. 



Že barva kůže, není lhostejnou je na bíledni. M o r d \v i 1 k o udává, že 

 mšice, žijící na částech rostlinných, vystavených slunci na př. na stromech 

 nebo listech bývají barvy černé nebo alespoň tmavé, řidčeji zelené nebo 

 barev světlejších a při tom lesklé na rozdíl od mšic žijících ve svinutých 

 listech, hálkách nebo na kořenech, kde bývají nejčastěji bělavé a nelesklé. 



Velmi často bývají mšice krásně zeleně zbarvené, jako Hsty nebo vůbec 

 zelené části rosthn, na kterých žijí, takže mnozí badatelé (Macehiati) se 

 domnívali, že je to podmíněno chlorofylem. Mnozí však to popírají (Wils 

 lard, Przibram) a také má spektroskopická šetření) srovnáním spekter lího* 

 vých extraktů listů a zelených mšic (Macrosiphum rosae) v laboratoři prof. 

 Babáka ukázala, že nemůže býti řeči o chlorofylu jako takovém. Co se 

 derivátu jeho týče, nemohu říci zatím nic určitého, ale zdá se, že zbarvení 

 tohoto hmyzu je docela jiného rázu. 



Všimněme si nyní v jaké formě mšice energii vydávají. Nejdříve budiž 

 uvedena energie pohybová, ač pohyblivost jejich není nijak význačná, 

 neboť je můžeme třebas pincetou pohodlně sbírati, aniž se snaží zachránit 

 útěkem. 



Mnohem hybnější jsou formy okřídlené, jež obyčejně zároveň s bezs 

 křídlými nacházíme v téže kolonii. Bezkřídlé produkují ovšem mnohem 

 více larev. Jejich tělo je takřka nabito embryi a mohou tedy přispěti 

 k úžasnému rozvoji kolonie. Mají ovšem tu nevýhodu, že jsou připoutány 

 k jedné rosthně, neboť takřka neopouštějí rosthny, na které se zrodily. 



52 



