Za to okřídlené samičky, třeba tolik neprodukují, mohou svůj rod roz^ 

 sírovati na místa vzdálená, ještě nevyčerpaná. K tomu je jim třeba zvláště 

 nich orgánů. Skutečně také zvláštní orgány nacházíte na tykadlech, jež 

 nejčastěji se uvádějí pode jménem čichových jamek, ačkoli jejich morfolo^ 

 gické vzezření by spíše poukazovalo na nějaký ústroj, jenž by měl vztah 

 k tlaku. (Obr. 6, 7.) V ohledu tom nebylo děláno žádných pokusů a na 

 čichový ústroj soudí se pouze s toho, že u okřídlených forem, jichž úko^ 

 lem je hledat nové výživné rostliny, je jich mnohem více, než u forem 

 neokřídlených. (Obr. 6.) Avšak podle mých zkušeností nenacházejí okřís 

 dlené formy vhodných rostlin přímo, nýbrž rozletí se nahodile a ne= 

 najdouíli výživné rostliny, buď ji opouštějí, nebo hynou, což při tak 

 úžasném množení, jako je u mšic, nepadá na váhu. Tak jsem pozoroval 

 13. IX. 1917 v Libějicích u Netolic, v zahradě Schwarzenberkova zámku, 

 spoustu sexupárních samiček na listech pamelníku a keřů, ač v té době 

 se stěhují z mléče, na němž se létem rozmnožují, zpět na rybíz. Na jaře 

 rozmnožují se však jen na druzích rybízu a zdá se tedy, že neuplatní se 

 zde nijak zvláštní chemický ústroj, třeba že tento druh má čichových 

 jamek zvláště mnoho, nýbrž prostý fakt, že kdo netrefí, je ztracen. 



Rovněž více je jich u samečků než u samiček a to i tehdy, jsou^h sa= 

 mečci neokřídlení. Ovšem že třeba pomysht také na to, že na druhém 

 článku nachází se jakýsi orgán, Floglem popsaný, neznámé funkce, jenž 

 by spíše mohl býti jakýmsi chemickým smyslem než čichové jamky. 



K orientaci slouží také oči. Složené oči jsou podobné jako u ostatního 

 hmyzu (jen u některých skupin jsou třifacetové), ale ocely vyvinuty jsou 

 jen u okřídlených a to jedno na čele a dvě na dosální straně mediálně 

 od složených očí (obr. 6a). To by nasvědčovalo tomu, že by ocely byly 

 pro orientaci do dálky. Fodie DemollíScheuringovy domněnky 

 slouží ve spojení se složenýma očima na odhadování vzdálenosti. 



Největší podíl energie ovšem připadá na vybavení energie mechanické, 

 ale nelze podceňovati při tom ostatních forem energií. Značný podíl přis 

 padá jistě sekreci. Všimněme si nejdříve žláz siinných. 



W e d d e se domnívá, že sekret těchto žláz vstřiknut do pletiva rostlins 

 ného způsobí větší výron živných šťáv. Naproti tomu podle pokusů B u s= 

 genových, jakmile shnný sekret povahy bílkovité vnikne do pletiva, 

 ztuhne toto a vytvoří pevnou pochvu kol štětin, takže se umožní pronikání 

 jich do hloubky. Týž autor tvrdí, že takovéto kanálky možno dosti snadno 

 v pletivech stonku sledovat. .Ježto Millonovo reages barví je červeně, 

 možno činidlem tím si práci usnadniti. 



D o \v i t z shledal, že když rozetřel ve fysiologickém roztoku, po případě 

 s přidáním glycerinu, mšicc žijící na pelargonii (patrně Macrosiphum 

 pelargonii Kalt.) po 24. hod. filtroval a tento extrakt pak přidal k červeným 

 krvenkám (hovězím), nastala haemolyse. Látku povahy toxické, způso^ 

 bující uvolnění haemaglobinu nazval »aphidolysinem« a považuje ji za 

 jed podobný, jako se vyskytuje, u hadů, pavouků, much, některých 

 rostlin atd., ovšem s menší působností. 



Bór ner pak to opakoval a to na krvinkách různých zvířat a s extraks 

 tem různých druhů mšic a shledal, že stupeň rozpustnosti u různých 

 krvinek je různý a zároveň, že také haemolytická mohutnost různých 

 aphidolysinů je různá. B o r n e r snažil se dopátrat, kde jsou tyto aphido= 

 lysiny v těle mšic uloženy. K tomu cíli užil metody nepřímé. 



Zjistil, že tvoří se již v době embryonální, tedy ještě v době před 

 přijímáním rostlinné potravy. Čerstvě odložená vajíčka révokazu nezpůs 

 sobila haemolysy. Avšak vajíčka krátce před uvolněním zárodku nebo 

 larvy, jež ještě šťáv nessály, haemolysují jako dospělé mšice. Když však 

 užil extraktu z lodyh vikve (Ervum tenuifolium) silně napadených mšicemi 

 (Aphis viciae), ukázala se rovněž haemolyse, kdežto u extraktu z míst od 

 mšic ušetřených nikoli. 



53 



