další výživy na chmelí. Příčinu toho vidí Mordvilko v různé organi= 

 saci tělesné u obou druhů, jež reagují různé na tytéž podmínky výživné. 



Mordvilko snažil se to doložit také pokusem tak, že přesadil 

 mšice (Siphonapis padi L., Aphis farfareae) z přechodní rostliny na mladé 

 bujné výhonky rostliny základní, zastrčené do vody, ještě před přirozenou 

 dobou stěhování. Výsledky však byly negativní, ačkoli koncem léta mohly 

 býti docela se zdarem přenášeny. 



Konečně ještě dlužno se zmíniti o jednom zajímavém orgánu, jenž 

 se vyskytuje v abdomenu mšic, (jakož i u jiných homopter) v podobě 

 dvou pruhů, které se obyčejně nad konečníkem, asi v šestém kroužku, 

 spojují. Funkce byla velice různě vysvětlována: tak byl tento »pseudoí 

 vitellus« považován za druhotný žloutek (Mečnikov), samčí gonady (Bal* 

 biani), exkreční orgán (Witlaczil). 



Šulc pečlivým studiem na řezech i přímou preparací zjistil, že se zde 

 jedná o sídlo symbioticky žijících organismů s největší pravděpodobí 

 ností kvasinek (Schizosaccharomyccs). Nazval tento orgán m y c e t o ^ 

 m e m, veliké buňky, chovající tyto houby m y c e t o c y t y. Domnívá se, 

 že jsou tyto kvasinky pomocníky ve výměně látkové tím, že štěpí mo* 

 čany. Mšicím schází totiž Malpighické žlázy. 



Peklo zjistil u mšice krvavé v mycetomu jako symbionty bakterie 

 (Azotobacter), jež by mohly mít pro živočichy, živící se výhradně skoro 

 uhlohydráty, důležitý význam pro opatřování dusíku. Bylo by to něco 

 obdobného jako Bactcrium radicicola na koříncích luštěnin. 



LITERATURA. 



1. 1839. Burmeister H.: Handbuch d. Entomologie. Bd. 2. 



2. 1845. Kaltenbach J. H.: Monographie d. Familien d. Planzenláuse. 

 Aachen. 



3. 1855. Ané: Remede contre la maladie de 'a vigne. Mulhouse. 



4. 1857. Koch C L.: Die Pflanzenláuse. Nurenberg. 



5. 1860. Passerini G.: Gli Afidi con un prosp. dei gencri ed alcune 

 spec. nuove Italiane. Parma. 



6. 1869. Planchon J. E. et Lichtenstein J.: Des modes Tinvasion des 

 vignobles par le Phylloxera. Montpellier. 



7. 1869. Planchon J. E. et Lichtenstein J.: Notě entomologique sur le 

 Phylloxera vastatrix. 



Balbiani M.: Mémoire sur la Génération des Aphides. 

 Lichtenstein M. J.: Zur Biologie d. Gattung Phylloxera. 

 Lichtenstein M. J.: Weitere Beitr. z. Gesch. d. Wurzelláuse. 

 Lichtenstein M. J.: Quelques observ. entomologiques. 

 Bargagli P.: I rimedi contra la Phylloxera vastatrix. Firenze. 

 Kessler H. F.: Neue Beobachtungen u. Entdeckung an d. 

 auf Ulmus campestris L. vork. Aphidenarten. Cassel. 

 Papasogli: La Fillossera e la Nitrobenzina. 

 Bucton G. B.: Monograph of the british Aphides. London. 

 (187(^82). 



lo. 1882. Kessler H. F.: Die auf Populus nigra u. Populus dilatata vor^ 

 kommenden AphidensArten. Cassel. 



17. 1882. Witlaczil E.: Zur Anatomie d. Aphiden. 



18. 1883. Will L.: Bildung des Eies u. des Blastoderms bei den vivi= 



paren Aphiden. Wiesbaden. 



19. 1884. Horváth G.: Jelentés az országos Phylloxeraíkiserleti állomás 



1883;ik évi můkodésérol. Budapest. 



20. 1884. Macchiati L.: Fauna e flora degU Afidi di Calabria. Firenze. 



56 



