pojuji její vyobrazení (obr. 38., A) a doplňuji popis podrobnostmi, 

 které jiní pozorovatelé přehlédli. 



Laloky článku hlavy (maxillární laloky?) jsou vpředu opatřeny 

 třepením kožním. Na hřbetní jejich stěně sedí antenny zřetelně dvoj- 

 členné. Spodní článek je široký, válcovitý, horní rovně dlouhý, kuže- 

 lovitý, tupě zakončený. Na břišní straně sedí makadla a rýhy (obr. 

 39., A, r), jimiž se snad přivádí potrava k ústům. Oba laloky mají 

 své retraktory, kteréž je vtahují do těla. 



Přiústní háčky (obr. 39., A, h) opatřeny jsou dlouhou zahnutou 

 špičkou, kteráž jako u larev Pegomyií vyniká z porozšířeného zá- 

 kladu, ale rychle se uží, kdežto u larev Pegomyií zůstává dosti ši- 

 roká. Pohyb háčků řídí svaly. Přední část (spojovací) schránky 

 hltanové jest štíhlá, poměrně dosti dlouhá. Rozhodně je z tenčích 

 chitinových tyčinek sestavena nežli táž u larev z rodu Pegomyia. 

 Vlastní schránka značně baiíatá (obr. 39., B) připojuje se šlachami 

 ke svalům. Spodní vertikální její lamelly (obr. 39., B. si.) jsou Iži- 

 covitě rozšířeny, kdežto horní (obr. 39., B, hl) jsou poměrně úzké a 

 méně zchitinisované. Příčka horizontální, která spojuje vertikální 

 lamelly nahoře, představuje chitinovou síťku (obr. 39., B, st). Blanitá 

 část horních lamell zaujímá větší jejich díl, než část z pevného chi- 

 tinu. 



»Homal. manicata (obr. 38., B) vyznačuje se kuklami zploště- 

 lými, s pleurami zřetelnými. Tyto prodlužují se nahoře i dole v ostny, 

 takže má kukla po stranách dvě řady ostnů nad sebou. Na hřbetě 

 skoro v medianní ose vine se dvojitá řada štětinek. Barva exuvie 

 j.est plavohnědá, nikoli červenohnědá; zářezy kroužků odlišují se 

 temným tonem .pápadně od základní barvy. Polokruhovitý poslední 

 článek na dorsální straně mírně se prohlubuje, na okraji zdobí jej 

 6 ostnů. V prohlubínce posledního článku vidíme stigmata dosti velká, 

 nažloutle červenohnědá; vzdálenost mezi stigmaty měří 5 průměrů 

 jednoho stigmatu. Přední stigmata vyčnívají vpředu jako dva hrbolky 

 zkadeřené. Šev víčka pokračuje až do 4. článku. Nadřitní hrbolek 

 chybí, řitní hrbolek je velký, černý, leží na ventrální straně posled- 

 ního článku«. 



Homalomyia (Fannia) canicularis L. »Kukla podobná kukle 

 předcházejícího druhu měří na délku 6 mm, na šířku 2'4 mm; je 

 tedy širší prvé kukly. Barva puparia je tmavší než u druhu mani- 

 cata, skoro červenohnědá. Ostny pleurální jsou mnohem delší než při 

 manicata, u kořene i na konci osrstěné; manicata má ostny jen u 

 kořene zřetelně osrstěné, celkem tenší a kratší než canicularis. Tělo 

 této je zploštělejší a poměrně širší, ostny robustnější, stigmata sblíže- 

 nější, jen asi o 4 průměry jednoho ze stigmat od sebe vzdálena. Po- 

 délné švy víčka končí se na 4. článku, ale šev příčný není přímý, 

 nýbrž zalomený, takže sleduje v obou půlkách ňhlopříčnu 4. článku 

 a končí se na hranici 5., jak ostatně již Dr. J. C. H. de Meijere za- 

 kreslil pro Homalomyia sp. Schránka hltanová přečnívá až do 3. 



76 



