štětinkou. Larvy Syrphid mají na každém kroužku po vyniklém 

 valu, jenž je na bocích přerušen čípky a na břiše rozšiřuje se 

 v pošinky. Kdežto larvy Didea alneti mají kroužek rozčleněn ve 

 4 druhotní články, z nichž prvý nese střední ostny, druhý po- 

 stranní, třetí hřbetní čípky a čtvrtý postranní (boční) čípky. 



Srovnáním larvy Didea alneti s larvami Syrphid naskýtá se 

 mi příležitost, abych propověděl ještě několik vět o společných 

 anatomických znacích larev Syrphid vůbec. Počnu se zažívací 

 rourou. Ve schránce cephalopharyngealní leží vakovitý hltan (pha- 

 rynx, obr. 7.). Některým larvám vyvinula se na dně jeho soustava 

 lišt, nazvaná phanoni pharyngei; parasiticky žijícím larvám chybí. 

 Jsou-li phanoni vyvinuty, pak přisedají ke dnu pharyngu v po- 

 době chitinových lišten, jež se třepí po délce v přejemné třásně 

 (rasoví). Při ústí do jícnu (oesophagu) lištny vřetenovitě nadu- 

 řují, třepení" se zužuje a třásně mění se v něm na destičky nad 

 pomyšlení krátké a lopatkovité (obr. 8.). Tímto zařízením zmenší 

 se prostupní prostor mezi lištnami při ústí pharyngu do oeso- 

 phagu na nejmenší míru. Snad proto, aby se zamezilo přístupu 

 hrubých kousků do jícnu? Utěsnění ústí pharyngu vřetenovitým 

 ztloustnutím lišten nalezl jsem jen u larev z čeledě Syrphidae. 

 Larvy pravých much mají zařízení jiné. 



Mezi larvami much z podřádu Cyclorrhapha vyskytují se 

 rody z různých čeledí, jejichž larvy žijí v určitém stejném neb 

 oekologicky skoro stejném prostředí, přijímají potravu alespoň 

 dle fysikální podstaty stejnou a mají phanoni pharyngei vyvi- 

 nuty. Tu jeví se phanoni jako znak adaptivní, nikoli fylogene- 

 tický. 



Do počátku hltanu ústí u larev Syrphid slinné žlázy (obr, 

 7. gis) asi v těch místech schránky chitinové, kde lamely pře- 

 cházejí ve spodní uzdičku. Oba slinovody spojí se až před ústím 

 ve velmi kratičký vývod povahy chitinové (obr. 8.), takže přesně 

 posuzováno neústí ani do hltanu larev Syrphid každá žláza zvlášť. 

 Intima slinovodů zachovala si až do konce podstatu tkaniva bu- 

 něčného (obr. 9.). Není tomu tedy tak jako u larev Eucephal 

 z podřádu Orthorrhapha, kde slinovod brzy nabude podstaty 

 chitinové, jehož povrch ovinuje tenká blanka, značně přeměněné 

 to pletivo buněčné. Na řezu žlázy slinné (obr. 10.) dobře roze- 

 zná se část secernujicí a nesecernující. Ona se vyznačuje histo- 



94 



