2 HENRIK HESSELMAN, 
flodstränder, är klibbalen vanlig och i många trakter såsom omkring 
Vättern hör gråalen till de mer framträdande träden. Utom dessa på- 
träffas också en del andra träd. Sälgen är mycket vanlig och uppnår 
ofta på dylika platser betydande dimensioner, rönnen saknas sällan, och 
barrträden representeras ofta af tallen, som i löfängens drifvande jord- 
mån får en grofgrenig, vid krona, något påminnande om ett löfträds. 
En rik undervegetation skänker omväxling och förlänar en viss 
brokighet åt de vackra löfträdsbestånden. Hasseln är i löfängarne yt- 
terst vanlig och hör till de viktigaste karaktärsarterna. Olvon och hag- 
torn, nyponbuskar, berberis och try (Lonicera xylosteum) pryda med sina 
talrika blommor nedre delen af löfträdsgrupperna under för- och hög- 
sommaren, medan de om hösten och vintern lysa med sina granna, röda 
frukter.  Slingrande eller klättrande växter såsom humle, murgröna och 
vilda kaprifolier (Lonicera periclymenum) sammanfläta buskarnes och trä- 
dens grenar med hvarandra, där vegetationen är som bäst utvecklad. 
I löfträdsgruppernas skydd frodas en hel skara mullälskande väx- 
ter, som i trädens och buskarnes skugga utveckla sina breda, ofta sir- 
ligt flikade blad, och på våren, medan träden ännu äro olöfvade eller 
endast svagt löfvade, klädes den mörka myllan med ett täcke af lysande 
blommor. Hvitsippor och blåsippor, svalört (Ranunculus ficaria), rams- 
lök (Allium ursinum), bredbladiga, mjuka gräs och skuggälskande örter 
finna här sin bästa trefnad. Ört- och gräsvegetationen kan stundom under 
gynnsamma förhållanden uppnå en frodighet och en utveckling, som är 
rent förvånansvärd. Såsom exempel härpå vill jag hänvisa till bild. 
1. Den härstammar från en löfäng å Skabbholmen i Norrtelje skärgård 
och återger undervegetationen i en asklund. Ramslöken med de hvita, 
stjärnformiga blommorna framträder tydligt å bilden, skogssyskan (Stachys 
säilvatica) med de breda, hjärtlika bladen och älggräset (Spirea ulmaria) 
torde igenkännas af mången. Till växtmattans täthet bidrager i väsent- 
lig mån bingel (Mercurialis perennis). Midt på bilden synes ett ungt 
skott af ask, hvars blad till följd af den skuggiga lokalen äro ovanligt 
breda och mjuka. I bakgrunden framträda stammarne af ask och al. 
Bilden har äfven ett mer allmänt intresse, ty den återger den bot- 
tenvegetation, som kan anses såsom typisk för askskogen. Många af 
dessa arter utmärka nämligen de askskogar, som kanta floderna nere i 
Ungern och Österrike, och de torde återfinnas i många af de af ask, lönn 
och alm bildade skogar, som finnas kring mellersta Tysklands vattendrag. 
Där löfträden äro anordnade i större eller mindre grupper finns 
såsom nämndt en ängsartad vegetation mellan de små skogsholmarne. 
Ett stort antal gräs och örter kan här finnas inom ett ganska litet om- 
råde, och det torde icke vara svårt att på en yta af omkring ett tunn- 
