18 HENRIK HESSELMAN. 
är tätare på god mark än på mager, liksom den är bättre på lägre än 
på högre nivåer. 
Oaktadt den växling som förefinnes hos hvarje enskild art, kan man 
dock tala om ljusälskande och mera skuggfördragande trädarter. Ask, 
asp, rönn och björk höra till det förra slaget. Som en egendomlighet för 
deras förgrening må framhållas, att de inre, redan bortdöende grenarnes 
blad assimilera mycket lifligt, nästan lika lifligt som de yttre bladen. 
På aftonen, då solen går ned, är halten af stärkelse, som bildas genom 
bladens assimilationsarbete, mycket stor, såväl hos de blad, som befinna 
sig i kronans perifera delar och sålunda kommit i åtnjutande af ett rikligt 
ljustillflöde, som hos de blad, som befunnit sig i de innersta, mera cen- 
trala delarne af kronan. Ett helt annat förhållande äger rum hos de 
mer skuggfördragande träden med deras betydligt tätare och lummigare 
kronor. I de innersta bladen i kronan hos dessa träd finnas om aftonen 
endast några spår af stärkelse, medan de yttre bladen äro ytterst rika 
på stärkelse. Hos dessa träd finns det sålunda en utpräglad differentie- 
ring i kronans näringsarbete, medan hos de mer ljusälskande arterna en 
sådan icke är tillfinnandes eller är mindre utpräglad. 
Liksom träden på näringsrik mark hafva mindre fordringar på ljus, 
så visar sig i många fall vid en jämförelse mellan ljusälskande och skuggför- 
dragande träd, en motsvarande fordran på markens bördighet. Å ena 
sidan stå de mera anspråkslösa träden såsom tall, björk, asp med sina 
ljusa kronor, å andra sidan de mer fordrande såsom gran och bok. Un- 
dantag härifrån gör dock t. ex. asken, hvilket möjligen sammanhänger 
med dess anspråk på en rätt stor fuktighet hos marken. Förklaringen 
till trädens växlande ljusbehof under olika förhållanden är ännu tämligen 
osäker, och det skulle föra för långt att här närmare utreda de sanno- 
lika orsakerna. En klarare kännedom och förståelse af dessa företeelser 
skulle dock kunna blifva af betydelse för det närmare utredandet af 
många skogliga spörsmål. 
När träden på god mark sluta sig tillsammans i täta bestånd, blir 
skuggan under och inuti deras kronor vanligen större än då de stå en- 
staka på fritt fält. Uti asklundarne växlade sålunda ljuset på olika 
FA = will af värdena på fritt fält. Ännu svagare 
blir ljuset uti de täta hassellundar, som äro så karaktäristiska för vära 
punkter från = eller 
löfängar. Mellan de olika buskarne är ljusintensiteten omkring = men 
under de täta kronorna sjunker den till en 3 eller & När belysningen 
blifvit till denna grad försvagad, lider växternas näringsarbete i hög grad 
af brist på ljus. Stärkelsen saknas då hos många växters blad, och hos 
de flesta finnas endast små, spridda korn i bladväfnaden. Växterna lida 
